Справа №587/3307/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2285/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Худика А.М. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Черних О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Гончаренко Л.М. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
 
10 липня 2025 року представник позивача Волконітіна К.Ю. від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі – ТОВ «Новий колектор») звернулася до Сумського районного суду Сумської області із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 0732-1253 від 23.06.2021 в розмірі 30 000,00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2021 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та  ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 0732-1253 від 23.06.2021, який підписано електронним підписом позичальника. 26.12.2024 було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого ТОВ «Укр кредит фінанс» відступило ТОВ «Новий колектор» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0732-1253 від 23.06.2021. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за вказаним договором від 23.06.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 30 000,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 20 000,00 грн.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 квітня 2026 року позов ТОВ «Новий колектор» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за договором № 0732-1253 від 23.06.2021 в розмірі 30 000 грн та понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422 грн.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що 23.06.2021 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та  ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису укладено договір кредитної лінії № 0732-1253, на підставі якого позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 10 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» та випискою АТ «КБ «Приватбанк», а 26.12.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 0732-1253, при цьому доказів погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором відповідач суду не надав, а строки позовної давності не були пропущені позивачем, у зв`язку з чим позов слід задовольнити і стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 30 000,00 грн та судовий збір.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
 
17 травня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20.04.2026 та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що договір про відкриття кредитної лінії № 0732-1253 від 23.06.2021 ТОВ «Укр кредит фінанс» ОСОБА_1 в електронному вигляді не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала, а зазначене у копії договору підписання клієнтом за допомогою електронного підпису – одноразового ідентифікатора не відповідає дійсності.
Також позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (одноразовий ідентифікатор) належить саме відповідачу. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту) та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та в якому розмірі. Кредитодавець повинен довести, яким чином було здійснено волевиявлення позичальника та чи відповідає воно вимогам Закону, зокрема Закону України «Про електронну комерцію».
Щодо подання відзиву на апеляційну скаргу
 
ТОВ «Споживчий центр» не скористався наданим йому частиною 1 статті 360 ЦПК України правом подати відзив на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом апеляційної інстанції. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
Водночас, відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
23.06.2021 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису укладено договір кредитної лінії № 0732-1253, на підставі якого позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 10 000,00 грн (п. 2.1 договору). 
Заявлений строк користування кредитом складає 20 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк – це обраний позичальником в момент укладання цього Договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (п. 2.5).
Строк на який надається кредит – 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п. 6.6 договору).
Розмір процентів за користування кредитом: 2,5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (далі – стандартна ставка). Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний у цьому договорі (п. 2.4 договору). 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: не більше 300 % від загального розміру наданого кредиту (у відсотковому вираженні) або 30 000 грн та включає в себе: суму кредиту, проценти за користування кредитом не більше 200 % від загального розміру наданого кредиту (у відсотковому вираженні) або 20 000 грн. (у грошовому вираженні) (п. 2.8 договору) (а.с. 10-12).
Згідно довідки ТОВ «Укр кредит фінанс» ОСОБА_1 було перераховано кошти за кредитним договором № 0732-1253 від 23.06.2021: платіж № 1685743005, card_mask 4731*96, тип операції – видача кредиту (а.с. 8, зв.)
Крім того, згідно витребуваної судом інформації було встановлено, що в АТ «КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Також згідно виписки встановлено, що 23.06.2021 на картку № НОМЕР_3 було зарахування переказу 10 000,00 UAH «виплата займа Кредиткаса» (а.с. 106-107).
26.12.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Новий колектор» було укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (матеріали електронної справи) (а.с. 23-27).
Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2021 року ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 0732-1253 від 21.06.2021 в сумі 30000,00 грн (а.с. 28-29).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0732-1253 від 23.06.2021 сума загальної заборгованості ОСОБА_1 станом на 26.12.2024 становить 30 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням 10 000,00 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами 20 000,00 грн (а.с. 30-42).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
 
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні спору судом враховується, що відповідач отримав кредитні кошти, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність факту укладення в електронній формі договору 
 
За встановленими в цій справі обставинами 23.06.2021 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0732-1253 в електронній формі із застосуванням електронного підпису, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А687 (а.с. 12).
Згідно з матеріалами справи на мобільний номер телефону відповідача НОМЕР_4 (а.с. 7) було надіслано одноразовий ідентифікатор А687, який використано для підтвердження підписання договору в електронній формі. При цьому належність зазначеного номера телефону відповідачу не спростована жодними доказами, а навпаки, саме цей номер телефону зазначений нею в апеляційній скарзі (а.с. 117-120).
Крім того, договір містить інформацію про місце проживання відповідача, реквізити паспорту та індивідуального податкового номеру, що також дає підстави вважати, що без зазначення таких відомостей, які є інформацією з обмеженим доступом, неможливо ідентифікувати особу позичальника. Будь-яких доказів, які б вказували на укладення кредитного договору іншими особами від імені відповідача, суду не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії № 0732-1253 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджує укладання між сторонами правочину.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність факту надання відповідачу грошових коштів за кредитними договорами
 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Укр кредит фінанс» не надано доказів надання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 10 000 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що кошти за кредитним договором № 0732-1253 від 23.06.2021 були перераховані відповідачу у спосіб, передбачений п. 2.2 договору, шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс»: платіж № 1685743005, card_mask 4731*96, тип операції – видача кредиту (а.с. 8 зв.).
Окрім того, згідно з витребуваною судом інформацією встановлено, що в АТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я  ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а відповідно до виписки по рахунку 23.06.2021 на зазначену картку було зараховано переказ у сумі 10 000,00 грн із призначенням платежу «виплата займа Кредиткаса» (а.с. 106-107).
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували вказані докази перерахування коштів за вказаним кредитним договором.
Щодо висновків суду стосовно правильності нарахування процентів та комісії за договорами
 
Згідно з п. 2.4 договору кредитної лінії № 0732-1253 від 23.06.2021 розмір процентів за користування кредитом становить 2,5 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом (Стандартна ставка), а проценти нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту його повернення кредитодавцю. Відповідно до п. 2.5 договору заявлений строк користування кредитом складає 20 календарних днів з дня отримання кредиту та є строком, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Водночас згідно з п. 6.6 договору строк, на який надається кредит, становить 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0732-1253 від 23.06.2021 сума загальної заборгованості ОСОБА_1 станом на 26.12.2024 становить 30 000,00 грн, з яких 10 000,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням та 20 000,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами. Зазначений розрахунок свідчить, що проценти нараховувалися протягом 84 днів, тобто до 14.09.2021 включно.
Таким чином, нарахування процентів здійснювалося в межах встановленого договором строку кредитування, який становив 99 календарних днів, а тому висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 30 000,00 грн відповідає умовам договору та матеріалам справи.
Щодо підтвердження переходу права вимоги до ТОВ «Новий колектор» за договором факторингу
 
26.12.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (матеріали електронної справи) (а.с. 23-27).
Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2021 року ТОВ «Новий колектор» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 0732-1253 від 21.06.2021 в сумі 30 000,00 грн (а.с. 28-29).
Відповідно до платіжних інструкцій кредитного переказу коштів (а.с. 77-80) ТОВ «Новий колектор» сплатило ТОВ «Укр кредит фінанс» ціну продажу за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024. 
З огляду на наявні у справі докази колегія суддів дійшла висновку про доведеність набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 0732-1253 від 23.06.2021. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Сумський апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	А.М. Худик	

Судді: В.І. Криворотенко 

О.М. Черних