ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/17740/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Львів» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA209000/2025/400079/2 від 03.06.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400080/2 від 03.06.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року.
Посилається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом – ціною договору (контракту), вказавши її у митних деклараціях, до яких уповноваженим представником декларанта також було додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі – МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу 2ґ (ст.64 МК України). Позивач не погоджується із зазначеними у спірних рішеннях про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару. На підставі наведеного вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400079/2 від 03.06.2025 року та №UA209000/2025/400080/2 від 03.06.2025 року, а також похідні від них картки відмови №UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року і №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Вказав, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. У спірному випадку, подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару; крім того, позивач не надав усі додатково витребувані відповідачем документи, що не дало митному органу можливість підтвердити заявлені складові митної вартості товарів. Зважаючи на викладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400079/2 від 03.06.2025 року та №UA209000/2025/400080/2 від 03.06.2025 року, а також похідні від них картки відмови №UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року і №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року є правомірними і підстав для їх скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 01.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Львів» (місцезнаходження: вул.Центральна, буд.62, с.Вирів, Львівський р-н, Львівська обл., 80441; код ЄДРПОУ: 34943719) зареєстроване як юридична особа 02.03.2007 року. Основним видом економічної діяльності вказаного підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).
23.05.2025 року між ТОВ «Контінентал Фармерз Львів», як покупцем, та компанією McCain Poland Sp. z o.o. (Польща), як продавцем, укладено Договір №23-05-2025 (далі – Договір), за умовами якого продавець зобов`язався поставити покупцеві на умовах Інкотермс DAP Україна (Інкотермс 2020) картоплю польського походження врожаю 2024 року, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (п.1.1 Договору).
Згідно з Додатком №1 до Договору сторонами узгоджено поставку продовольчої картоплі сорту Фонтане, розміром 35+мм, кількістю 42 т (+/-10%), ціною 230 євро за тонну та загальною вартістю 9660,00 євро (+/-10%).
Пунктом 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціна на товар встановлюється в євро і включає в себе вартість товару та його упаковки. Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до Додатку №1.
У п.3.1 Договору сторонами узгоджено умови оплати, серед яких здійснення передоплати в розмірі 50% до початку відвантаження товару.
Відповідно до п.4.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс DAP, склад покупця: Львівська область, Львівський район, с.Вирів, вул.Центральна, 62, Україна (Інкотермс 2020).
На виконання умов Договору позивачем здійснено попередню оплату товару згідно виставленого рахунку-проформи №PROF 01/05/2025 та №PROF 02/05/2025 на загальну суму 4830,00 євро кожен, що підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №22 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро та №23 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро.
02.06.2025 року уповноваженим представником ТОВ «Контінентал Фармерз Львів» – ФОП ОСОБА_1 подано до Львівської митниці електронні митні декларації №25UA209140013802U1 та №25UA209140013803U0, відповідно до яких до митного оформлення заявлено товар «картопля свіжа, столова, Solanum tuberosum L. для вживання в їжу, сорт: FONTANE, розмір: 35+мм, упаковка: 21 біг-бегів на піддонах, країна походження: Польща, виробник: McCain Poland Sp. z o.o.» вагою нетто 21000 кг за кожною декларацією.
Умови поставки – DAP UA Vyriv village (графа 20 декларацій).
Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) у сумі 4830,00 євро за кожною декларацією.
Одночасно з митними деклараціями декларантом подано документи, зазначені у графі 44 цих декларацій, зокрема: Договір №23-05-2025 від 23.05.2025 року, Додаток №1 до Договору, інвойси №1800011248 від 28.05.2025 року та №1800011249 від 28.05.2025 року, CMR №694791 від 28.05.2025 року та №694790 від 28.05.2025 року, сертифікати про походження товару №EU/PL/1042034 і №EU/PL/1042035 від 28.05.2025 року, сертифікати EUR.1 №PL/MF/AW 0372143 і №PL/MF/AW 0372145 від 28.05.2025 року, договір на митно-брокерське обслуговування №104 від 14.03.2025 року, експортну декларацію країни відправлення №25PL451010001GT7B1 від 28.05.2025 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю, перепустки.
На вимогу митного органу декларантом додатково надано: рахунки-проформи №PROF 01/05/2025 та №PROF 02/05/2025 від 28.05.2025 року, платіжні інструкції в іноземній валюті №22 та №23 від 30.05.2025 року, листи до митниці №0603-ДМСУ-001 та №0603-ДМСУ-002 від 03.06.2025 року.
03.06.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400079/2 та №UA209000/2025/400080/2, у графі 33 яких зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Як підстави для коригування митної вартості митний орган навів такі обставини: відповідно до умов інвойсів та п.3.1 контракту до початку відвантаження має бути здійснена попередня оплата у розмірі 50%, проте банківських платіжних документів про здійснення попередньої оплати не надано; відповідно до експортної митної декларації №25PL451010001GT7B1 від 28.05.2025 року товар постачається на умовах DAP Україна/Львів, тоді як у графі 20 митної декларації декларантом задекларовано умови DAP Vyriv village; відповідно до п.2.1 контракту ціна товару визначається у євро та включає в себе вартість товару та його упаковки, відомості, що підтверджують включення у вартість товару витрат на транспортування, відсутні; відповідно до п.4.2 контракту поставка супроводжується пакувальним листом та листом із підтвердженням, що товар не є генетично модифікованим, проте такі документи до митного оформлення не надано. Зазначено, що додатково надані декларантом рахунки-проформи та платіжні інструкції суперечать умовам п.3.1 контракту, оскільки товар був завантажений 28.05.2025 року, а оплату здійснено 30.05.2025 року.
У спірних рішеннях також вказано, що проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Зазначено про неможливість застосування методів визначення митної вартості 2а (ст.59 МК України) та 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація №UA209140/2025/0013673 від 02.06.2025 року, де митна вартість подібних (аналогічних) товарів становить 0,4802 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалось.
У зв`язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості Львівською митницею прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року та №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року.
Для отримання товару у вільний обіг 03.06.2025 року представником декларанта подано нові митні декларації за №25UA209140013925U5 та №25UA209140013926U4 під фінансові гарантії забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.
Вважаючи протиправними рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в Договорі №23-05-2025 від 23.05.2025 року, Додатку №1 до нього та інвойсах №1800011248 і №1800011249 від 28.05.2025 року на загальну суму 4830,00 євро кожен. Сплата цих коштів підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №22 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро та №23 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митними деклараціями №25UA209140013802U1 і №25UA209140013803U0 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України та зазначені у графах 44 митних декларацій, а на вимогу митного органу додатково подав рахунки-проформи та платіжні інструкції в іноземній валюті, а саме: Договір №23-05-2025 від 23.05.2025 року, Додаток №1 до Договору, інвойси №1800011248 від 28.05.2025 року та №1800011249 від 28.05.2025 року, CMR №694791 від 28.05.2025 року та №694790 від 28.05.2025 року, сертифікати про походження товару №EU/PL/1042034 і №EU/PL/1042035 від 28.05.2025 року, сертифікати EUR.1 №PL/MF/AW 0372143 і №PL/MF/AW 0372145 від 28.05.2025 року, договір на митно-брокерське обслуговування №104 від 14.03.2025 року, експортну декларацію країни відправлення №25PL451010001GT7B1 від 28.05.2025 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю, перепустки.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на те, що відповідно до умов п.3.1 контракту до початку відвантаження мала бути здійснена попередня оплата у розмірі 50%, проте товар був завантажений 28.05.2025 року, тоді як платіжні інструкції датовані 30.05.2025 року, суд зазначає таке.
Декларантом подано Договір №23-05-2025 від 23.05.2025 року та Додаток №1 до нього, якими сторонами узгоджено загальну вартість товару. На підтвердження здійснення оплати товару надано платіжні інструкції в іноземній валюті №22 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро та №23 від 30.05.2025 року на суму 2415,00 євро.
Суд вказує, що незначна затримка платежу не свідчить про іншу вартість товару (не впливає на числове значення заявленої митної вартості), а може лише свідчити про неналежне виконання покупцем взятих на себе зобов`язань, за що останній може понести відповідальність, передбачену договором або законом. Крім цього, п.3.1 Договору надавав продавцю право призупинити подальші поставки або послуги у разі затримки оплати, однак ним прийнято перераховані кошти без зауважень та здійснено поставку товару.
У постанові від 17.04.2018 року у справі №815/329/17 Верховний Суд звернув увагу, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Цей висновок кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, відповідно до якого у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
У постанові від 29.07.2020 року у справі №420/1709/19 Верховний Суд вказав, що умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на те, що в експортній митній декларації №25PL451010001GT7B1 від 28.05.2025 року товар постачається на умовах DAP Україна/Львів, тоді як у графі 20 митної декларації декларантом задекларовано умови DAP Vyriv village, суд зазначає таке.
Митна декларація країни відправлення не входить до переліку основних документів, які подаються для підтвердження митної вартості товару згідно з ч.2 ст.53 МК України, а подається у разі наявності розбіжностей в основних документах. У даному випадку основні документи, подані декларантом на підтвердження митної вартості товару (Договір, Додаток №1, інвойси, CMR), не містять розбіжностей щодо місця поставки товару – у всіх цих документах зазначено DAP Vyriv village (с.Вирів, Львівська область).
Неточності у зазначенні Продавцем у експортній митній декларації місця поставки товару не впливають на числове значення заявленої декларантом митної вартості товару. Експортна декларація країни відправлення є документом, що оформлюється іноземним продавцем для цілей експортного контролю в країні відправлення, а не документом, який підтверджує умови договору між сторонами.
Стосовно посилань відповідача на відсутність відомостей, що підтверджують включення у вартість товару витрат на транспортування, суд зазначає таке.
У п.1.1, 4.1 Договору сторонами узгоджено поставку на умовах Інкотермс DAP, склад покупця: Львівська область, Львівський район, с.Вирів, вул.Центральна, 62, Україна (Інкотермс 2020).
За правилами Інкотермс 2020 термін DAP (Delivered at Place) означає, що продавець відповідає за доставку товару до узгодженого пункту призначення, де він надає товар покупцеві, готовий до розвантаження з прибулого транспортного засобу. На продавця покладаються ризики, пов`язані з транспортуванням, експортним митним оформленням та оплатою фрахту, а на покупця - розвантаження товару та імпортне митне оформлення.
Таким чином, за умовами поставки DAP усі транспортні витрати до місця доставки (с.Вирів, Україна) несе продавець, а вартість таких витрат вже включена у ціну товару. За цих умов у покупця (позивача) відсутній обов`язок нести транспортні витрати окремо від ціни товару та враховувати їх при визначенні митної вартості імпортованого товару, а вимога митного органу про надання документів на підтвердження транспортних витрат є необґрунтованою.
Аналогічний підхід викладено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2025 року у справі №140/10661/24, у якій вказано, що за умовами постачання Інкотермс DAP продавець несе ризики за вантаж до моменту його доставки в місце призначення; всі транспортні витрати лягають на продавця, у той час як митне оформлення (для імпорту) оплачує покупець, а здійснення перевезень не впливає на ціну товару, яка була заявлена декларантом у відповідній митній декларації.
Доводи відповідача про те, що в ціну товару за заявленими умовами поставки входять витрати за транспортування товару до митного кордону України, що є складовими митної вартості, і що декларантом не подано документів, які підтверджують такі витрати, ґрунтуються на хибному трактуванні правил Інкотермс щодо DAP. За умов DAP саме продавець організовує і оплачує транспортування товару до пункту призначення, відповідно до чого вартість такого транспортування вже включена ним у ціну, яка зазначена в інвойсі. Покупець не несе окремих транспортних витрат, а тому не зобов`язаний документально їх підтверджувати.
Щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 30.06.2022 року (адміністративне провадження К/9901/18703/18), то висновки такої є нерелевантними для обставин цієї справи, оскільки такі викладені за іншого правового врегулювання та обставин справи (за умов поставки CPT, а не DAP), а відтак не підлягають застосуванню.
Стосовно посилань відповідача на ненадання передбачених п.4.2 контракту пакувального листа та листа із підтвердженням, що товар не є генетично модифікованим, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, перелік документів, що підтверджують митну вартість, є вичерпним. Пакувальний лист та лист із підтвердженням, що товар не є генетично модифікованим, до такого переліку не входять. У свою чергу, згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Той факт, що згідно з п.4.2 контракту поставка супроводжується пакувальним листом та листом із підтвердженням, що товар не є генетично модифікованим, не змінює положень ч.2 ст.53 МК України.
Суд зауважує, що зазначені документи стосуються технічних характеристик товару (пакування, безпечність для споживання), але не його ціни. При цьому, як встановлено судом, позивачем під час митного оформлення товару надано основні документи, які підтверджують факт господарської операції (поставку товару) та узгоджені сторонами умови поставки, в тому числі її вартість.
Стосовно правомірності визначення відповідачем митної вартості за резервним методом, суд зазначає таке.
Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15.
Однак спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; містяться лише посилання на номер та дату митної декларації, яка слугувала джерелом для коригування митної вартості товару, із зазначенням ціни товару та методу, за яким здійснено коригування (резервний), що не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті положень п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, не здійснив порівняння комерційних умов, умов поставки, що можуть суттєво вплинути на ціну договору. Більше того, у спірних рішеннях прямо зазначено, що коригування на обсяг партії та комерційні рівні не здійснювалось.
Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митний орган виходив з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст.57 МК України митним органом не доведено неможливості застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.
Стосовно посилань відповідача на проведення консультацій з декларантом, суд враховує, що формальне посилання відповідача в оспорюваних рішеннях на проведення консультацій з декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій взагалі.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митних деклараціях; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні чи не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Беручи до уваги те, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400079/2 від 03.06.2025 року та №UA209000/2025/400080/2 від 03.06.2025 року є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує їх неоднозначне трактування, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.
Оскільки фактичною підставою прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року та №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року є оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, то похідні позовні вимоги про визнання протиправними та скасування цих карток відмови також підлягають задоволенню.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 3028,00 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400079/2 від 03.06.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000529 від 03.06.2025 року.
Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400080/2 від 03.06.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000530 від 03.06.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Львів» (місцезнаходження: вул.Центральна, буд.62, с.Вирів, Львівський р-н, Львівська обл., 80441; код ЄДРПОУ: 34943719) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.