Справа № 182/7422/25
Провадження № 2/0182/3291/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем УКРАЇНИ

06.05.2026  м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), третя особа: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
В С Т А Н О В И В:

19.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. 
Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом №182/5389/23, виданим 05.02.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного судового наказу у Нікопольському відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №74327907 щодо примусового стягнення аліментів з відповідача.
Відповідач ухилявся від свого обов`язку утримувати дитину, аліментні зобов`язання не виконував, тому утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.10.2025 року становить 87 557,17 грн. Згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року складає 332 415,26 грн.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 87 557,17 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 87 557,17 грн. 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін,залучено до участі у справі в якості третьої особи Нікопольський відділ ДВС, роз`яснено відповідачеві його право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.12-14).
Позивачка належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. 
Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження, про що свідчить поштовий конверт (а.с.30), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав, а тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Третя особа Нікопольський відділ ДВС повідомлялись про розгляд справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить відповідна довідка. Ухвалу суду не виконали, належним чином завірену копію виконавчого провадження на адресу суду не направили, своїм правом на подання письмових пояснень не скористались. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6). 
Судовим наказом №182/5389/23, виданим 05.02.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
04.03.2024 року на підставі даного судового наказу у Нікопольському відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №74327907 щодо примусового стягнення аліментів з відповідача (а.с.5).
Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, що підтверджується наданим розрахунком, проведеним старшим державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої Оленою Бардюковою, згідно якого станом на 01.10.2025 року загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 87 557,17 грн. (а.с. 8).
Даний розрахунок складений державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано.
Щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України (далі – СК України) та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
При цьому, згідно ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 СК України - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. 
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з. урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Відтак, при розрахунку пені застосовується наступна формула:
р=(А1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + (An х 1% х Qn), де:
р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за Другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Відповідно до наданого розрахунку, загальний розмір неустойки на момент звернення до суду складає 332 415,26 грн. 
Вказана у позовній заяві позивачем сума заборгованості відповідає вимогам закону, тому суд покладає її в основу судового рішення, оскільки розрахунок не викликає сумніву та не спростований відповідачем по справі.
Позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 87 557,17 грн., що не перевищує суму заборгованості по аліментам та відповідає вимогам статті 196 СК України. 
Відповідачем, в свою чергу, не доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в сумі 87 557,17 грн. суд зазначає наступне. 
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 194СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Згідно з ч. 3 ст.195СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.
Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір.
Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 204/8019/16-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 537/4755/16-ц.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем не надано доказів про наявність спору щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів, тому відсутні правові підстави для стягнення із відповідача такої заборгованості в судовому порядку.
Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 331 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-78,81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд - 
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), третя особа: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за судовим наказом №182/5389/23, виданим 05.02.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року в сумі 87 557,17 грн. (вісімдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім грн. 17 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна грн. 20 коп.).
В іншому відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева