ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 травня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 394/1145/24
провадження № 22-ц/4809/792/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
при секретарі –  Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліндаєв Олександр Сергійович, на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року (суддя Краснопольська Л.П.) у справі за заявою ОСОБА_2 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення факту, що має юридичне значення,- 

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що вона доводиться троюрідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її троюрідна сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 . 
Вказала, що 10 червня 2024 року вона звернулася із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 через відсутність відповідних документів, на підтвердження родинних зв`язків із сестрою та наявність, складеного за життя спадкодавця заповіту, посвідченого Третьою Севастопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-451, зареєстрованим 21.06.2013 року в Спадковому реєстрі за №5462140.
Зазначила, що для підтвердження родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем та у зв`язку з тим, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, вона змушена звернутися до суду, щоб довести факт родинних відносин з померлою троюрідною сестрою.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року заяву задоволено.
Встановлено факт, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доводиться троюрідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Києві.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси. 
Вказала, що у самій заяві про встановлення факту заявниця зазначила про зазначала наявність особи, на користь якої спадкодавцем ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений Третьою Севастопольською державною нотаріальною конторою за ресстровим № НОМЕР_1 , зареєстрованим 21.06.2013 року в Спадковому реєстрі за № 5462140. Про наявність вказаного заповіту також вбачалася і з матеріалів справи та наявних у справі доказів, серед яких копія постанови про відмову у видачу свідоцтва про право на спадщину, виданої заявниці приватним нотаріусом Роєнко І.В., в якій нотаріус згадує наявність заповіту; наявні у спадковій справі, що була витребувана судом, документи, серед іншого це: копія заяви ОСОБА_1 як спадкоємиці за заповітом про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, копія самого заповіту, копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та інші. Однак суд першої інстанції не залучив її до участі у справі, чим вирішив питання про її права та інтереси як спадкоємиці за заповітом.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 31.10.2023 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 19).
Згідно відповіді Державного архіву Кіровоградської області №Т-92/310/01-27 від 16.02.2024 року, ОСОБА_4 народилася в 1909 році, відповідно до даних метричної книги реєстрації актів про народження у с. Новоархангельськ Єлисаветградського повіту за 1909 рік (а.с. 8-9).
Відповідно до даних Державного архіву Кіровоградської області №Т-900/1640/01-27 від 14.06.2024 року, ОСОБА_5 народився в 1914 році, де в графі батько зазначено « ОСОБА_6 », в графі мати « ОСОБА_7 », згідно Книги реєстрації актів про народження, шлюби і смерті Херсонської духовної консисторії Михайлівської церкви у с. Новоархангельськ Єлисаветградського повіту Херсонської єпархії за 1914-1917 роки. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братом та сестрою (а.с. 10-12).
Згідно відповіді №Т-280/632/01-27 від 19.03.2024 року Державного архіву Кіровоградської області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до відновленого запису про народження №71, де в графі батько зазначено « ОСОБА_9 », в графі мати « ОСОБА_10 » (а.с. 13-14).
Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 15.10.1952 року, ОСОБА_8 взяв шлюб із ОСОБА_11 , 1927 року народження, актовий запис №29, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (а.с. 15).
Від їх шлюбу, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.01.1953 року, народилася дочка, ОСОБА_13 , актовий запис №2, де в графі батько зазначено « ОСОБА_8 », в графі мати зазначено « ОСОБА_14 » (а.с. 16).
Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 30.04.1972 року, між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 було укладено шлюб, актовий запис №25, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_16 » (а.с. 18).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 14.06.1969 року, між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , було укладено шлюб, актовий запис №856, після реєстрації одруження присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_19 » та « ОСОБА_19 » (а.с.17).
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України та через відсутність у неї документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).
Судом на клопотання заявниці була витребувана спадкова справа №9/2023 до майна померлої ОСОБА_3 , індекс справи 02-14 (а.с. 39-144). З огляду на копію спадкової справи із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 21.06.2013 року Третьою Севастопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-451 (а.с 41). (а.с. 26-39).
Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 зазначили, що знають заявницю, їм відомо що у ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_22 , та ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 також народилося двоє дітей: ОСОБА_18 , та ОСОБА_23 , які були між собою двоюрідними братами та сестрами.
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право для прийняття спадщини, для встановлення факту не визначено іншого, окрім судового порядку, при цьому, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 755/13027/18 (провадження № 61-3297св19), в якій було заявлено аналогічні вимоги.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 звертаючись із вказаною заявою до суду, наголошувала на тому, що встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3 , їй потрібно для оформлення спадщини, при цьому також вказала, що постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , окрім відсутності відповідних документів, на підтвердження родинних зв`язків із сестрою, через наявність, складеного за життя спадкодавця заповіту, посвідченого Третьою Севастопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-451, зареєстрованим 21.06.2013 року в Спадковому реєстрі за №5462140.
Згідно із частиною 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження, виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).
Тобто, головною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане із наступним вирішенням спору про право цивільне.
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 звернулася із заявою про встановлення факту родинних відносин з троюрідною сестрою ОСОБА_3 з метою оформлення спадщини, яка залишила після її смерті. За життя ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який був посвідчений 21.06.2013 року Третьою Севастопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-451. У встановлений законом строк, ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. заяву про прийняття спадщини за заповітом.
Тобто із встановлених обставин справи вбачається спір про право, який повинен розглядатись в порядку позовного провадження.
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Отже, при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам про його законність і встановлені обставини дають підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України для його скасування.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, а заяви про встановлення факту родинних відносин залишенню без розгляду.
З урахуванням того, що дана справа розглянута в порядку окремого провадження, а положення частини сьомої статті 294 ЦПК України не передбачають відшкодування судових витрат у таких справах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу та відшкодування судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом судового рішення в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим судові витрати покладаються на сторони у фактично понесеному ними розмірі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліндаєв Олександр Сергійович, задовольнити частково. 
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року скасувати.
Заяву ОСОБА_2 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення факту, що має юридичне значення – залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич