Справа № 211/5982/25
Провадження № 2/211/633/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді – Рагозіної С.О.,
при секретарі – Мариненко Е.П.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
позивача ОСОБА_1 , адвокат – Федосов М.М., звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що впровадженні СВ ВП №4 КРУП ТУ НП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 12022046750000084 відомості про яке внесені до ЄРДР 17.02.2022, з правовою кваліфікацією: ч.І ст. 296, ст. 128 КК України, що в жовтні 2024 року скеровано до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17.10.2024 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховською І.Б., розпочато судову справу № 214/8916/24. І вже 10.03.2025 за клопотання захисника обвинуваченого - адвоката Шаповалова І.В. ухвалено рішення про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 та ст. 128 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 22046750000084 від 17.02.2022 закрите на підставі п. 1 ч.2 ст.- 284 КПК України, рішення набрало чинності.
Протиправними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_1 завдано як матеріальної (майнової) в сумі 52845,10 грн., так і моральної шкоди в сумі 500000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року було постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження
Ухвалою суду від 26 лютого 2026 року підготовче провадження у справі закрито, призначено до розгляду в судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Федосов М.М. позовні вимоги підтримали, посилаючись на фактичні обставини справи.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги в частині матеріальної шкоди визнав, моральну шкоду просив задовольнити частково.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 КРУП ТУ НП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 12022046750000084 відомості про яке внесені до ЄРДР 17.02.2022, з правовою кваліфікацією: ч.І ст. 296, ст. 128 КК України, що в жовтні 2024 року скеровано до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до пред`явленого обвинувачення - 15.11.2021 близько 01:30 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив через двір будинку АДРЕСА_1 , в той час коли звернув увагу на припаркований в даному дворі транспортний засіб марки «Renault» моделі «Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 , який фактично належав раніше незнайомому йому ОСОБА_1 . В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник умисел на вчинення дій з хуліганських мотивів, спрямованих на умисне пошкодження даного транспортного засобу, реалізуючи свій умисел ОСОБА_3 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок та спокій мешканців розташованих поряд будинків, діючи в нічний час доби, з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прагнучі застосувати грубу фізичну силу, брав камінь, який знаходився на місці події та почав наносити механічні пошкодження і вищевказаному транспортному засобу, завдаючи при цьому ударів по наступним частинам автомобіля, а саме по: капоту, передньому бамперу, крилу правому передньому, дверях передніх лівих, дверях задніх правих, лобовому склі, панелі приладів, вікнах дверей по всьому периметру, облицюванню дверей та по інших частинам автомобіля.
Під час вчинення ОСОБА_5 хуліганських дій, на вищевказаному транспортному засобу спрацювала сигналізація, яка своїм звуком порушувала –громадський порядок та спокій мешканців розташованих поряд будинків, однак останній не припиняв чинити хуліганські дії. На дії ОСОБА_4 робилися неодноразові зауваження з боку потерпілого ОСОБА_1 та членів його сім`ї, які прокинувшись від звуку спрацювання сигналізації на належному їм автомобілі, спостерігали за діями раніше незнайомого їм ОСОБА_3 через вікно, однак останній на зауваження не реагував та продовжував вчиняти хуліганські дії, до моменту поки потерпілий ОСОБА_1 не вибіг з місця свого мешкання та не відштовхнув ОСОБА_3 , від автомобіля, який останній пошкодив.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 50 645 гривень 10 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - кваліфіковано за ч.І ст.296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 01:45 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , будучи відштовхнутим потерпілим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від автомобіля «Renault» моделі «Fluence» д.н.з. НОМЕР_1 , який  ОСОБА_8 щойно пошкодив, під час сварки з раніше йому невідомим потерпілим ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше йому незнайомого ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не передбачаючи можливості настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг усвідомлювати настання таких наслідків, умисно завдав одного удару правою рукою зігнутою в кулак в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_1 , внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, приземлившись масою всього свого тіла на ліву руку, випрямлену в ліктьовому суглобі. Потерпілий ОСОБА_1 внаслідок падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів шилоподібних відростків лівої променевої та ліктьових кісток, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №326 від 22.04.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 2.1 доби).
Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ст. 128 КК України, за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
17.10.2024 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховською І.Б., розпочато судову справу № 214/8916/24., 10.03.2025 за клопотання захисника обвинуваченого - адвоката Шаповалова І.В. ухвалено рішення звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 та ст. 128 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності; звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 22046750000084 від 17.02.2022 закрите на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України, ухвала набрала законної сили.
Статтею 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ч.3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Таким чином, пошкодження належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.
Згідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини;2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказовий процес у цивільному судочинстві є важливим для вирішення кожної справи і загальнообов`язковим, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.
Належність та допустимість доказів визначають ст. ст.77,78 ЦПК України.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Судом встановлено, згідно встановлених на досудовому слідстві обставин саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.11.2021 близько 01:30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив через двір будинку АДРЕСА_1 , пошкодив транспортний засіб марки «Renault» моделі «Fluence» д.н.з. НОМЕР_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальний збиток на суму 50 645 гривень 10 копійок. Розмір якого підтверджено Звітом № 19/11-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 09.12.2021, виконаного СОД ТОВ «Пасат Консалтінг Груп» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 679/20, виданий ФДМУ від 03.08.2020). При цьому фактично оцінка збитків проведена 19.11.2021.
Як встановлено судом на досудовому слідстві та підтверджено Звітом № 19/11-ТЗ протиправними діями ОСОБА_3 . ОСОБА_1 завдано матеріальний збиток на суму 50 645 (п`ятдесят тисяч шістсот сорок п`ять) гри. 10 коп., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 19/11-ТЗ від 19.11.2021 за встановлення вартості завданого ОСОБА_1 збитку сплачено 2200 (дві тисячі двісті) гри.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.3,10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача, який свідомо порушив права позивача, як власника майна, було спричинено моральну шкоду його здоров`ю, оскільки під час того, як вона намагалася поновити порушені права, його життя було перенасичено негативними емоціями та переживаннями, що призвело до погіршення стану здоров`я. Автомобіль, який було пошкоджено, був необхідним засобом пересування і є важливою частиною повсякденного життя позивача. Пошкодження автомобіля призвело до значних незручностей, змусило змінити звичний спосіб життя позивача, скасувати важливі поїздки. Шкода була завдана навмисно, що підірвало відчуття безпеки позивача, викликало постійне нервове напруження, погіршило психоемоційний стан. Крім того, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 відбулася на очах його сина та дружини, які від цього перебували в шоковому стані.
Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку із пошкодженням його особистого майна та завданні йому тілесних ушкоджень.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам, а тому суд, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, встановлені обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 100000,00 грн.
Оскільки відповідно до вимог ст. 5 ч. 1 п.6 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 1528,45 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави, 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,13,76-81,141, 259, 263-265,268, 280-283 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 52845 ( п`ятдесят дві тисячі вісімсот сорок п`ять ) гривень 10 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100000 ( сто тисяч ) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1528 ( одну тисячу п`ятсот двадцять вісім) гривень 45 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	С. О. Рагозіна