Справа №591/10531/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2118/26 	
Категорія - 70 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач), суддів: Петен Я.Л., Черних О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Ломаки Юрія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2026 року в складі судді Зері Ю.О., ухваленого в м. Суми (повний текст рішення виготовлено 13 березня 2026 року)
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
в с т а н о в и в :
16.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом, в якому вказувала, що відповідачем допущено прострочення сплати аліментів, визначених постановою Сумського апеляційного суду від 05.06.2025. Вказувала, що останній повинен був сплатити цю заборгованість 05.06.2025 (день набрання чинності постановою), а платіж у сумі 185950 грн здійснив лише 16.06.2025, чим прострочив сплату на 11 днів. Також вказувала, що відповідач недоплатив 50 грн аліментів.
Посилаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 05.06.2025 по 19.06.2024, борг зі сплати аліментів у розмірі 50 грн та судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.03.2026 у задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовлено.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12.03.2026 прийнято відмову позивача від позовних вимог про стягнення 50 грн заборгованості за аліментами.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Ломака Ю.М. в інтересах позивачки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, неправильне визначення правовідносин та помилкове застосування ст. 196 СК України, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовільнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в даних правовідносинах спір не стосується порядку щомісячної сплати аліментів у звичайному режимі їх нарахування. Натомість предметом спору є виконання обов`язку зі сплати вже визначеної судовим рішенням заборгованості, яка виникла внаслідок ретроспективної зміни розміру аліментів. Такий обов`язок виник у відповідача з моменту набрання законної сили постановою Сумського апеляційного суду від 05.06.2025, якою визначено розмір аліментів і саме через це у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів. Вказує, що саме 05.06.2025 у відповідача виник обов`язок негайного виконання грошового зобов`язання зі сплати аліментів у повному обсязі, а не обов`язок його поступового виконання в межах календарного місяця. Тому застосування до спірних правовідносин підходу, характерного для поточних періодичних платежів, є помилковим, оскільки не відповідає моменту виникнення та змісту зобов`язання, яке підлягало виконанню.
Зазначає, що суд першої інстанції не встановив підстав для застосування положень ст. 196 СК України та відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, погодившись з підходом відповідача до визначення моменту виконання зобов`язання, пов`язав оцінку своєчасності його виконання з календарним місяцем, у межах якого здійснено платіж, а не з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеної судовим рішенням заборгованості.
Тобто суд не встановив обставину, від встановлення якої безпосередньо залежить застосування ст. 196 СК України - момент (дата) виникнення заборгованості, з якого і починається обчислення прострочення.
25.05.2026 представник відповідача – адвокат Воронець Н.Б. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23.08.2024 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 ухвалено стягувати щомісячно аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 5500 грн на доньку ОСОБА_3 та 4500 грн на сина ОСОБА_4 , починаючи з 19.06.2024 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць (а. с. 7 - 10).
Постановою Сумського апеляційного суду від 05.06.2025 рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23.08.2024 змінено в частині присудженого до стягнення розміру аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн та сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн, починаючи стягнення з 19.06.2024 і до досягнення кожною дитиною повноліття (а. с 11 - 14).
На виконання рішення суду першої інстанції в період його оскарження в апеляційному порядку 26.08.2024 відповідачем було сплачено в добровільному порядку 14000 грн, а 04.09.2024, 19.09.2024, 05.10.2024, 05.11.2024, 02.12.2024, 03.01.2025, 01.02.2025, 01.03.2025, 01.04.2025, 01.05.2025 та 01.06.2025 - по 10000 грн, а всього 124000 грн (а. с. 32 – 61).
Відповідно до платіжної інструкції від 16.06.2025 №21 на виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23.08.2024 та постанови Сумського апеляційного суду від 05.06.2025 у справі №581/562/24 відповідач сплатив ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у розмірі 186000 грн (а. с. 62, 63).
У подальшому 01.07.2025, 01.08.2025, 01.09.2025 на виконання рішення суду відповідач щомісячно сплачував по 25000 грн аліментів (а. с. 65 - 71).
З листа Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 26.09.2025 №23201 вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей (а. с. 73).
Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що аліменти є періодичними платежами, які мають бути сплачені їх одержувачу щомісяця, відповідач сплачував позивачці аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції, та здійснив протягом 11 днів з моменту ухвалення постанови судом апеляційної інстанції повний розрахунок за аліментними платежами (при цьому як постанова суду апеляційної інстанції, так і повна сплата аліментів відбулась у червні 2025 року), позивачка не зверталась до органів державної виконавчої служби для примусового стягнення аліментів з відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають матеріалами справи та вимогам закону.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.01.2020 у справі №334/7702/16, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
Враховуючи, що постанову Сумського апеляційного суду було ухвалено 05.06.2025, а аліменти сплачені 16.06.2025, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки з огляду на правову позицію Верховного Суду, зазначену вищу, заборгованість зі сплати аліментів потрібно було сплатити до кінця червня 2025 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок відповідача зі сплати аліментів виник 05.06.2025, тобто в день ухвалення постанови Сумським апеляційним судом, є необґрунтованими, та суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 15.01.2020 у справі №334/7702/16.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката Ломаки Юрія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	А.О. Замченко	

Судді: Я.Л. Петен 

О.М. Черних