ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.06.2026	Справа № 910/2237/24	

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Блажівської О.Є. за участю секретаря судового засідання Глиняної А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 910/2237/24,
за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, місто Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28; код ЄДРПОУ 30019775)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» (04212, місто Київ, вул. Левка Лук`яненко, 9; код ЄДПРОУ 33399780)
про стягнення 6 732 330, 00 грн,

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 03.06.2026,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:
1. Стислий виклад позовних вимог.
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» (далі - ТОВ «Далгакиран Компресор Україна», відповідач) про стягнення штрафних санкцій в сумі 6 732 330, 00 грн за договором поставки № 206/22 від 22.02.2022.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач порушив умови укладеного сторонами договору, а саме - зобов`язання щодо поставки товару не виконав, у зв`язку з чим постачальнику були нараховані штрафні санкції.
У позові АТ «Укргазвидобування» просить стягнути з ТОВ «Далгакиран Компресор Україна» пеню в сумі 4 869 630,00 грн та штраф у сумі 1 862 700,00 грн, що разом становить 6 732 330, 00 грн.
Господарський суд міста Києва рішенням від 14.01.2025 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» про стягнення 6 732 330, 00 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2026 у справі № 910/2237/24 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі №910/2237/24 скасовано. Справу №910/2237/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

2. Стислий виклад пояснень позивача на новому розгляді.
Позивач подав письмові пояснення у справі з урахуванням висновків Верховного Суду, зроблених у постанові від 20.01.2026, згідно з якими 22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір поставки № 206/22. Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію (далі - товар), зазначений в Специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Згідно Специфікації (додаток № 1 до Договору): Найменування товару - пересувна автомобільна компресорна станція моделі ПАКС-250/10-0,5(90/10) у кількості 2 шт., загальною вартістю 26 610 000,00 грн (з ПДВ); Умови поставки - DDP станція (склад) призначення (згідно Інкотермс, 2010 року); Строк поставки товару - відповідно до Графіка поставки товару; Виробник товару - ТОВ «Далгакиран Компресор Україна»; Рік виготовлення товару - не більше 12 місяців з дати виготовлення, та всіх основних складових частин товару на дату поставки. Продукція та її складові повинні бути новими, які не були у використанні. Реквізити вантажоодержувача - ГПУ «Полтавагазвидобування», 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173. Згідно Графіку поставки товар мав бути поставлений протягом 250 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 31.03.2023 з можливістю дострокової поставки. Товар не було поставлено відповідачем, що є підставою для притягнення його до господарської відповідальності. Відповідно до п. 7.9 Договору у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки Товару у строки, зазначені в Графіку поставки Товару до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару. Відповідно до п. 7.9 Договору позивачем були нараховані штрафні санкції у розмірі 6 732 330,00 грн, з яких: 4 869 630,00 грн - пені, 1 862 700,00 грн - штрафу. Штрафні санкції нараховані за період з 01.04.2023 по 30.09.2023. Відповідач відмовляється від сплати штрафних санкцій, посилаючись на наявність у нього підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, визначених розділом VIII Договору. Позивач зазначає, що для у відповідача виникає право посилатись на обставини непереборної сили як на підставу звільнення від відповідальності лише у випадку дотримання ним п. 8.2 Договору. У сертифікаті про форс-мажорні обставини від 01.05.2023 №27.01-01/12-71, який виданий Херсонською ТПП, зазначений період дії форс-мажорних обставин: з 24.02.2022 по 01.06.2022. Таким чином, відповідач повинен був повідомити позивача про настання обставин, зазначених у сертифікаті в письмовій формі до 03.03.2022 включно. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА» такого повідомлення АТ «Укргазвидобування» у встановлений договором строк, у зв`язку з чим воно втратило право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань. Із п. 8.2 договору та зазначених вище висновків Верховного Суду вбачається, що ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА» втратило право посилатися на форсмажорні обставини через несвоєчасне повідомлення АТ «Укргазвидобування» про такі обставини. Крім того, сертифікат про форс-мажорні обставини від 01.05.2023 №27.01- 01/12-71, який виданий Херсонською ТПП не підтверджує дію форс-мажорних обставин в період з 24.02.2022 по 01.06.2022. Окрім сертифіката ТПП, відповідачем не надано жодних інших документів, які б могли підтвердити неможливість виконання ним зобов`язань у період, який зазначений в сертифікаті: з 24.02.2022 по 01.06.2022. 
Також Позивач зазначає, що доводи відповідача про неможливість поставити товар у зв`язку з неможливістю придбати комплектуючу товару - монтажну базу-автомобільного шасі виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод» (Республіка Білорусь) моделі MA3-6317F5 колісною формулою 6x6 зі спальним місцем, не заслуговують на увагу у зв`язку з наступним. По-перше, відповідно до п. 1.3 договору постачальник гарантував, що товар, який є предметом договору належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України. З матеріалів справи не вбачається, що на момент укладення договору товару у позивача в наявності немає і йому потрібно здійснити його закупівлю. По-друге, неможливість придбати комплектуючу товару через встановлену заборону постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» здійснювати будь-які валютні операції учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь, не засвідчена сертифікатом ТПП, що є умовою для можливого визнання вказаної обставини як обставини непереборної сили та може бути доказом для звільнення від відповідальності сторони. Як вбачається з умов укладеного сторонами Договору поставки (Додатки № 1, №5), монтажна база могла бути придбана не лише безпосередньо у її виробника - обмеження стосувалось виключно того, що вона не повинна була бути у використанні. Відтак, за умови відповідального ставлення відповідача до договірного зобов`язання, ним мали б бути вжиті заходи для пошуку можливостей придбання монтажної бази будь де, окрім як в Республіці Білорусь та рф, або ж відповідач міг надати Покупцю обґрунтовану пропозицію щодо заміни монтажної бази, а не ухилятись від виконання Договору. Відсутність товару на ринку не є підставою для звільнення постачальника від обов`язку поставити товар. Постачальник повинен довести, що здійснив всі можливі дії для виконання поставки товару. Такими діями, наприклад, можуть бути: ініціювання постачальником змін в договір щодо зміни виробника товару, вибір іншого постачальника товару та ін. Крім того, договір між сторонами укладено до набрання чинності Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», а тому заборони, встановлені зазначено юпостановою, на дані правовідносини не розповсюджуються. Таким чином, враховуючи відсутність у ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА» права посилатись на форс-мажорні обставини як на підставу звільнення його від відповідальності, зважаючи на відсутність належних доказів наявності у нього таких обставин, відсутні підстави для звільнення його від відповідальності за невиконання основного зобов`язання за договором, а тому наявні підстави для сплати штрафних санкцій у встановленому договором розмірі (п.7.9): 6 732 330,00 грн, з яких: 4 869 630,00 грн - пені, 1 862 700,00 грн - штрафу.

3. Стислий виклад пояснень відповідача на новому розгляді.
Відповідач також подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на наступне. 22.02.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір поставки № 206/22 від 22.02.2022. Договір укладений згідно протоколу №21Т-315 від 03.02.2022, затвердженого рішенням АТ «Укргазвидобування», за результатом проведення відкритих торгів в межах Закону України «Про публічні закупівлі» - оголошення №UA-2021-11-25- 006480-a від 25.11.2021. Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію (далі - Товар), зазначений в Специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти та оплатити такий Товар. Відповідно до пункту 8.1, Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Згідно пункту 8.2, Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Відповідно до 8.3, доказом виникнення обставин непереборної сили та строк їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. Згідно пункту 8.4, у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж60 днів, кожна із Сторін має право розірвати цей Договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від Договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку Договір припиняє свою дію дати з дати зазначеної у повідомлення про відмову від Договору але не раніше дати отримання повідомлення. Згідно зі Специфікацією №1 від 22.02.2022 (додаток №1 до Договору), встановлено наступні уточнюючі умови Договору: - Товар - пересувна автомобільна компресорна станція моделі ПАКС-250/10- 0,5(90/10) у кількості 2 шт., загальною вартістю 26 610 000,00 грн. (з ПДВ); - Умови поставки - DDP станція (склад) призначення (ІНКОТЕРМС 2010); - Виробник та рік виготовлення - ТОВ «Далгакиран Компресор Україна», не більше 12 місяців з дати виготовлення, та всіх основних складових частин Товару на дату поставки. Продукція та її складові повинні бути новими, які не були у використанні. Відповідно до Графіку поставки від 22.02.2022 (додаток №3 до Договору) встановлено, що Товар повинен бути поставлений не пізніше 31.03.2023. У зв`язку із ситуацією, що склалась на території України, 07.03.2022, в порядку п.8.2. Договору, позивачем скеровано на електронну адресу відповідача повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих.№1ФМ від 03.03.2022. Неможливість виконання Договору з боку Постачальника зумовлена технічними характеристиками Товару, що відображені у Додатку №5 до Договору. Зокрема основною комплектуючою Товару є монтажна база - автомобільне шасі виробництва ВАТ «МІНСЬКИЙ АВТОМОБІЛЬНИЙ ЗАВОД» (республіка Білорусь) моделі МАЗ-6317F5 колісною формулою 6х6 зі спальним місцем. Придбання такої комплектуючої для подальшого виробництва та виготовлення Товару за Договором вбачалось неможливим через принципову позицію позивача щодо недопущення придбання будь-яких Товарів та послуг, країнами походження яких є держава агресор та її очевидний пособник Республіка Білорусь. Таким чином, враховуючи всі вищенаведені обставини в їх сукупності та керуючись п.8.4. Договору, 03.05.2023 позивачем скеровано до відповідача лист/ повідомлення про одностороннє розірвання Договору поставки №206/22 від 22.02.2022. До даного листа в порядку приписів пунктів 8.3.-8.4. Договору доданий сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Херсонської торгово-промислової палати №6500-23-2071 від 01.05.2023, якими засвідчено форсмажорні обставини, що унеможливлюють виконання Постачальником Договору в частині поставки Товару до 31.03.2023.
Відповідач зазначає, що військовий стан введено через 2 дні після укладення договору. Як вже зазначалося вище, відповідно до додатку № 5 до договору зазначено технічні характеристики товару, який включає в собі монтажну базу - автомобільне шасі виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод» моделі МАЗ-6317F5 колісною формулою 6х6 зі спальним місцем. Згідно з пунктом 37 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» - на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування. Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь державної форми власності, юридичних осіб, створених та/або зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, та юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками (власниками) яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, та/або у фізичних осіб (фізичних осіб -підприємців) - резидентів Російської Федерації/ Республіки Білорусь, а також публічні закупівлі в інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт і послуг походженням з Російської Федерації/ Республіки Білорусь, за винятком товарів, робіт і послуг, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою (редакція від 12.10.2022). Згідно з відомостями Національного агентства із запобігання корупції встановлено, що ВАТ «МАЗ» є об`єктом численних санкцій зі сторони США, Канади, Швейцарії, Австралії, Великої Британії та Європейського Союзу (https://sanctions.nazk.gov.ua/).Більше того, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 27 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 27 травня 2023 року № 307/2023, а саме п.64 Додатку 2 відповідного рішення встановлені санкції щодо ВАТ «МАЗ». Вказана законодавча заборона діяла протягом усього періоду поставки, встановленого договором. Отже, окрім принципової позиції позивача, придбання позивачем комплектуючої для товару було унеможливлено через встановлену законодавчу заборону здійснення валютних операцій для виконання зобов`язань перед юридичними особами, які мають місцезнаходження, зокрема, в Республіці Білорусь. З огляду на викладене, позивачем доведено, що обставини непереборної сили (військова агресія, що мала наслідком припинення будь-якої торговельної діяльності (зокрема, й щодо імпорту продукції) з Республікою Білорусь), які є надзвичайними і невідворотними, спричинили об`єктивну неможливість виконання ним свого зобов`язання з поставки товару відповідачу, оскільки комплектуюча для подальшого виготовлення товару за договором згідно технічної характеристики була виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод». 
Також Відповідач зазначає, що договір не містить застережень щодо заборони сторонам спілкуватись за допомогою електронної пошти, а тому надсилання позивачем на електронну адресу відповідача (визначену в договорі) повідомлення про розірвання договору, визнається колегією суддів належним. Згідно преамбули договору він укладений Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі заступника директора з матеріально - технічного забезпечення Філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Акціонерного товариства «Укргазвидобування». В розділі ХІV зазначені адреси електронної пошти відповідача, на які було здійснено направлення вказаного листа. При виконанні договірних зобов`язань сторони мають діяти добросовісно. Отже, сторона, що отримала повідомлення, виходячи з того, що вона є зацікавленою в отриманні товару для своєї діяльності (філії), діючи добросовісно і розумно, як по відношенню до іншої сторони, так і для своєї ефективної діяльності, мала вжити усіх заходів як щодо розгляду інформації, отриманої на свою офіційну електронну адресу, так і взагалі щодо вирішення питання спірних договірних відносин за для якнайшвидшого досягнення мети - отримання товару для своєї діяльності. Нездійснення розгляду повідомлення/чи то не сприйняття/ігнорування факту його отримання на офіційну електронну адресу є суто суб`єктивним чинником діяльності підприємства. Таким чином, укладений між сторонами договір є розірваним. Враховуючи наведене, позовна заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» про стягнення штрафних санкції за договором поставки №206/22 від 22.02.2022 у розмірі 6 732 330,00 грн за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення.

4. Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026, справа була передана для розгляду судді Блажівській О.Є.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 прийнято справу №910/2237/24 до свого провадження. Справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.03.2026.
04.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» надійшла заява про вступ у справу як представника.
17.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» надійшли додаткові пояснення у справі.
19.02.2026 через систему «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшли додаткові пояснення у справі.
03.03.2026 через систему «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 заяву Пікульської Катерини Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.
Забезпечено участь представника позивача - Пікульської Катерини Володимирівни у розгляді справи № 910/2237/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі Електронний суд.
04.03.2026 у судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.
У судовому засіданні ( 04.03.26 11:45 ) по справі № (910/2237/24) судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву на 01.04.2026 о 11:45 год.
01.04.2026 у судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.
01.04.2026 у засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
У засіданні 01.04.2026 представник позивача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
01.04.2026 у засіданні представник відповідача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначити на 06.05.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2026 розгляд справи по суті призначити на 03.06.2026.
03.06.2026 у судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
03.06.2026 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.
03.06.2026 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.
03.06.2026 у судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.
03.06.2026 у судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено скорочене (вступна та резолютивна частина) рішення суду.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран Компресор Україна" (постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) був укладений договір поставки № 206/22 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію (товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Згідно з п. 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною.
Пунктом 3.1 передбачено, що ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України). Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору (п. 3.2 договору).
Згідно з п. 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоодержувачів вказується в специфікації та графіку поставки до цього договору.
Згідно з п. 7.9 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.
Умовами пункту 8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).
Згідно з п. 8.2 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. У випадку, якщо постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж Торгово-промислова палата, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу (п. 8.3 договору).
Відповідно до п. 8.4 договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору, але не раніше дати отримання повідомлення.
Відповідно до п. 10.2 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 договору і діє до 31.12.2023 року.
У специфікації (додаток № 1 до договору) сторони визначили: найменування товару - пересувна автомобільна компресорна станція моделі ПАКС-250/10-0,5 (90/10) у кількості 2 шт., загальною вартістю 26.610.000,00 грн (з ПДВ); умови поставки - DDP станція (склад) призначення (згідно Інкотермс, 2010 року); строк поставки товару - відповідно до графіка поставки товару; виробник товару - ТОВ "Далгакиран Компресор Україна"; рік виготовлення товару - не більше 12 місяців з дати виготовлення, та всіх основних складових частин товару на дату поставки, продукція та її складові повинні бути новими, які не були у використанні; реквізити вантажоодержувача - ГПУ "Полтавагазвидобування", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173.
Згідно з графіком поставки товару (додаток № 3 до договору) строк поставки становить 250 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 31.03.2023 з можливістю дострокової поставки.
Позивач у позовній заяві зазначає, що у порушення умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» свої договірні зобов`язання з поставки товару у строк до 31.03.2023 не виконало.
16.08.2023 Позивач в особі філії ГУ «Полтавагазвидобування» направило Відповідачу претензію № ПГВ004.1.17-3350 з вимогою про сплату пені в сумі 3 539 130,00 грн (нараховану за період 01.04.2023-11.08.2023) та штрафу в сумі 1 862 700,00 грн, проте відповіді на вказану претензію не отримав.
Позивач зазначає, що відповідачем не виконано свого зобов`язання щодо поставки товару, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду про стягнення з відповідача штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з Відповідача штрафні санкції у встановленому договором розмірі (п.7.9): 6 732 330,00 грн, з яких: 4 869 630,00 грн - пені, 1 862 700,00 грн - штрафу, обґрунтовуючи враховуючи відсутність у ТОВ «Далгакиран Компресор Україна» права посилатись на форс-мажорні обставини як на підставу звільнення його від відповідальності, зважаючи на відсутність належних доказів наявності у нього таких обставин, відсутні підстави для звільнення його від відповідальності за невиконання основного зобов`язання за договором.
Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що Позивачу було доведено, що обставини непереборної сили (військова агресія, що мала наслідком припинення будь-якої торговельної діяльності (зокрема, й щодо імпорту продукції) з Республікою Білорусь), які є надзвичайними і невідворотними, спричинили об`єктивну неможливість виконання ним свого зобов`язання з поставки товару відповідачу, оскільки комплектуюча для подальшого виготовлення товару за договором згідно технічної характеристики була виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод», а тому позовна заява Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» про стягнення штрафних санкції за договором поставки №206/22 від 22.02.2022 у розмірі 6 732 330,00 грн за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач та відповідач обґрунтовували свої доводи та заперечення, а саме копії: Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань по АТ «Укргазвидобування»; витягу зі Статуту АТ «Укргазвидобування»; договору поставки №206/22 від 22.02.2022 р. з додатками; претензії (вимоги про виконання зобов`язання) № ПГВ004.1.17-3350 від 16.08.2023 з доказами направлення ТОВ «Далгакиран Компресор Україна»; повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих. 1ФМ від 03.03.2022 та роздруківка електронного листа/доказ його направлення; лист ТОВ «Далгакиран Компресор Україна» №31юр від 01.05.2023 та роздруківка електронного листа/доказ його направлення; сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Херсонської торгово-промислової палати №6500-23-2071 від 01.05.2023; додаток № 3 до тендерної документації про закупівлю № №UA-2021-11-25- 006480-a від 25.11.2021; Гарантійні листи ТОВ «Далгакиран Компресор Україна» № 5281, №5282, № 5269, № 5285 від 24.12.2021; рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 по справі № 910/15393/23; постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 по справі № 910/15393/23; Звіту про результати проведення процедури закупівлі; Банківської гарантії №СКК-100222_037-69 від 10.02.2022; Тендерної документації, судом надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Так, відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (частина 1 статті 691 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Матеріалами справи встановлено, що 22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран Компресор Україна" (постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) був укладений договір поставки № 206/22 (далі - договір № 206/22), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію (товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Так, згідно специфікації (додаток № 1 до договору) сторони визначили: 
- найменування товару - пересувна автомобільна компресорна станція моделі ПАКС-250/10-0,5 (90/10) у кількості 2 шт., загальною вартістю 26.610.000,00 грн (з ПДВ); 
- умови поставки - DDP станція (склад) призначення (згідно Інкотермс, 2010 року); строк поставки товару - відповідно до графіка поставки товару; 
- виробник товару - ТОВ "Далгакиран Компресор Україна"; 
- рік виготовлення товару - не більше 12 місяців з дати виготовлення, та всіх основних складових частин товару на дату поставки, продукція та її складові повинні бути новими, які не були у використанні; 
- реквізити вантажоодержувача - ГПУ "Полтавагазвидобування", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173.
Згідно з графіком поставки товару (додаток № 3 до договору) строк поставки становить 250 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 31.03.2023 з можливістю дострокової поставки.
Матеріалами справи підтверджується, що у порушення умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» свої договірні зобов`язання з поставки товару у строк до 31.03.2023 не виконало.
16.08.2023 позивач в особі філії ГУ «Полтавагазвидобування» направило відповідачу претензію № ПГВ004.1.17-3350 з вимогою про сплату пені в сумі 3 539 130,00 грн (нараховану за період 01.04.2023-11.08.2023) та штрафу в сумі 1 862 700,00 грн, проте відповіді на вказану претензію не отримав.
Так, згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 610, частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 216, статтею 218 Господарського кодексу України ( який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Статтею 230 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з п. 7.9 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.
Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення відповідача за договором № 206/22 від 22.02.2022 щодо своєчасної поставки обумовленого договором товару, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача передбачених п. 7.3 договору пені та штрафу.
Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі №910/2237/24 та передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 20.01.2026 зазначив, зокрема, таке: «У цій справі, з огляду на покликання та доводи як позивача, так і відповідача, обставинами, які необхідно встановити та з`ясувати є, зокрема: умови договору поставки; строки виконання зобов`язань; відповідальність за невиконання зобов`язань; підстави для звільнення від відповідальності; порядок повідомлення про настання форс-мажорних обставин; підстави для розірвання договору в односторонньому порядку; порядок такого розірвання; виконання/невиконання умов договору сторонами; наявність/відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій. Водночас, справа №910/15393/23, враховуючи предмет і підстави позову, не містила у собі обставин, які наведені у пункті 8.32 цієї постанови та є вагомими й ключовими для вирішення господарського спору цій справі».
Так, відповідно до пункту 1.1. договір поставки № 206/22 постачальник зобов`язується поставити покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію (товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.
Так, згідно специфікації (додаток № 1 до договір поставки № 206/22) сторони визначили: 
- найменування товару - пересувна автомобільна компресорна станція моделі ПАКС-250/10-0,5 (90/10) у кількості 2 шт., загальною вартістю 26.610.000,00 грн (з ПДВ); 
- умови поставки - DDP станція (склад) призначення (згідно Інкотермс, 2010 року); строк поставки товару - відповідно до графіка поставки товару; 
- виробник товару - ТОВ "Далгакиран Компресор Україна"; 
- рік виготовлення товару - не більше 12 місяців з дати виготовлення, та всіх основних складових частин товару на дату поставки, продукція та її складові повинні бути новими, які не були у використанні; 
- реквізити вантажоодержувача - ГПУ "Полтавагазвидобування", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173.
Згідно з графіком поставки товару (додаток № 3 до договору поставки № 206/22) строк поставки становить 250 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 31.03.2023 з можливістю дострокової поставки.
Згідно з п. 7.9 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.
Умовами пункту 8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).
Згідно з п. 8.2 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. У випадку, якщо постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж Торгово-промислова палата, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу (п. 8.3 договору).
Відповідно до п. 8.4 договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору, але не раніше дати отримання повідомлення.
З наведеного вбачається, що для у відповідача виникає право посилатись на обставини непереборної сили як на підставу звільнення від відповідальності лише у випадку дотримання ним п. 8.2 Договору.
Відповідач заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що порушення зобов`язання за договором сталося з незалежних від нього причин - настання форс-мажорних обставин, (широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України та виробництво комплектуючої частини товару в Республіці Білорусь), про що повідомлявся позивач на його електронну пошту з подальшим наданням сертифікату Херсонської торгово-промислової палати про настання форс-мажорних обставин, що стало також підставою для розірвання договору поставки. За вказаних обставин, на думку відповідача, згідно з п. 8.1 договору він звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося не з його вини, а тому підстав для нарахування штрафних санкцій немає.
Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на сьогодні продовжений відповідними Указами до 08.02.2025 року включно
Отже, згідно умов п. 8.2 договору поставки № 206/22 Відповідач повинен був повідомити позивача про настання обставин, зазначених у сертифікаті в письмовій формі до 03.03.2022 включно.
Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях зазначає, що 07.03.2022, в порядку п.8.2. Договору, позивачем скеровано на електронну адресу відповідача повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих.№1ФМ від 03.03.2022.
Позивач в свою чергу у поданих до суду відповіді на відзив та письмових поясненнях зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення ТОВ «ДАЛГАКИРАН КОМПРЕСОР УКРАЇНА» такого повідомлення АТ «Укргазвидобування» у встановлений договором строк, у зв`язку з чим воно втратило право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань. Позивач зазначає, що Відповідач додав лист під назвою "Повідомлення про настання форс-мажорних обставин" за вих. № 1ФМ від 03.03.2022, який адресовано "Всім кого це стосується". В даному листі зазначається про введення Указом Президента України N 64/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), яка підтверджується листом Торгово- промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 24.02.2022, у зв`язку з чим повідомляє про настання форс-мажорних обставин та тимчасову неможливість виконання зобов`язань за укладеними угодами з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення. Зазначений лист носить загальний інформаційний характер; не містить жодних реквізитів які б дозволили встановити, що він стосується Акціонерного товариства «Укргазвидобування» та укладеного з ним договору поставки № 206/22 від 22.02.2022. Також Позивач звертає увагу, що умовами договору поставки № 206/22 не визначена для листування адреса Позивача isainenko@dalgakiran.ua, з якої як зазначає Відповідач направлений лист № 1ФМ від 03.03.2022 та електронна адреса Позивача yaroslav.burmus@pgpu.com.ua на яку цей лист наче направлявся.
Матеріали справи місять копію повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих. 1ФМ від 03.03.2022 та роздруківка електронного листа/доказ його направлення.
Так, повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих. 1ФМ від 03.03.2022 було наступного змісту: «Шановні партнери! Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран компресор Україна» повідомляє, що згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР Торгово-промислова палата України уповноважена засвідчувати форс-мажорні обставини та видавати підтверджуючі документи. Так, згідно листа від 24.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України повідомила, що зазначені вище обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідний висновок Торгово-промислової палати України розміщений на офіційному сайті за посиланням: https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda9382669631.pdf. Враховуючи викладене, повідомляємо Вас про настання форс-мажорних обставин та тимчасову неможливість виконання зобов`язань за укладеними угодами з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. Додаток: лист Торгово-промислової палати України від 24.02.2022 № 2024/02.0-7.1.»
Отже, зі змісту даного листа Відповідач повідомив Позивача про настання форс-мажорних обставин та тимчасову неможливість виконання зобов`язань за укладеними угодами з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.
З роздруківка електронного листа/доказ його направлення (скріншоту) вбачається, що Відповідачем його направлено на наступну електронну адресу: yaroslav.burmus@pgpu.com.ua. Також Відповідачем надано докази того, що електронна адреса: yaroslav.burmus@pgpu.com.ua належить Бурмус Ярославу старшому фахівцю сектору закупівлі обладнання Відділу закупівель МТР ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», від якого надходили повідомлення 22.2022 щодо укладання договору згідно протоколу 21Т-315.
Суд зазначає, що відповідно до умов п. 11.13 договору поставки № 206/22 від 22.02.2022 якщо Договором передбачено направлення листів повідомлень в електронному вигляді на електронні адреси Сторін, такі листи повідомлення вважаються належним чином направленими, якщо вони направлені в електронному вигляді на всі електронні адреси одночасно, вказані в розділ, XIV даного Договору. В розділ, XIV даного Договору вказані електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 
Відповідач у запереченні на відповідь на відзив зазначає, що співробітник відповідача скерував повідомлення про настання форс-мажорних обставин не на електронну адресу зазначену у відповідному розділу Договору, та одночасно зазначає, що Позивач повністю ігнорує той факт при яких обставинах працівники відповідача повинні були виконувати свої обов`язки, враховуючи, що місто Київ було офіційно включено до переліку територій, на яких велися активні бойові дії, із зазначеним періодом: з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022.
Так, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 14 від 13.01.2023) вся територія міста Києва з 24.02.2022 по 30.04.2022 до території активних бойових дій.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» є: 04212, місто Київ, вул. Левка Лук`яненко, 9.
Таким чином, Договір поставки № 206/22 укладено 22.02.2022, тобто безпосередньо напередодні початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, а повідомлення про настання форс-мажорних обставин було направлено в період, коли місто Київ перебувало в зоні активних бойових дій, що істотно ускладнювало або робило неможливим здійснення звичайної господарської діяльності та дотримання сторонами погодженого порядку комунікації. За таких виняткових обставин направлення повідомлення на електронну адресу працівника відповідача, який був безпосередньо залучений до виконання договору та перебував у робочій комунікації з позивачем, саме по собі не може бути безумовною підставою для висновку про неналежне повідомлення, оскільки такий спосіб був спрямований на доведення інформації до відома контрагента в умовах об`єктивних перешкод для використання передбачених договором каналів зв`язку.
При цьому, Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів не отримання відповідного повідомлення про настання форс-мажорних обставин.
Отже, Відповідач згідно умов п. 8.2 договору поставки № 206/22 повідомив Позивача про настання обставин, зазначених у сертифікаті в письмовій формі до 03.03.2022 включно.
Суд також зазначає, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
При цьому, ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).
Таким чином, форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, а між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання, а лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17).
Поряд з цим, згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 25.01.2022 у справі №905/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих що собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для нього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Як було встановлено вище, позивачем скеровано на електронну адресу відповідача повідомлення про настання форс-мажорних обставин вих.№1ФМ від 03.03.2022.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Херсонської торгово-промислової палати і отримав Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 6500-23-2071 від 01.05.2023, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало введенням воєнного стану в Україні, активні бойові дії на території міста Києва Товариству з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" щодо обов`язку поставити покупцеві пересувну автомобільну компресорну станцію моделі ПАКС-250/10-0,5(90/10) у кількості 2 шт. у термін до 31.03.2023 за договором поставки № 206/22 від 22.02.2022, укладеним з Акціонерним товариством "Укргазвидобування".
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №905/55/21, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17).
Отже, наданий позивачем Сертифікат оцінюється судом з урахуванням нижченаведених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до додатку № 5 до договору зазначено технічні характеристики товару, який включає в собі монтажну базу - автомобільне шасі виробництва ВАТ «Мінський автомобільний завод» моделі МАЗ-6317F5 колісною формулою 6х6 зі спальним місцем.
Згідно з пунктом 37 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» - на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь державної форми власності, юридичних осіб, створених та/або зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, та юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками (власниками) яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, та/або у фізичних осіб (фізичних осіб -підприємців) - резидентів Російської Федерації/ Республіки Білорусь, а також публічні закупівлі в інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт і послуг походженням з Російської Федерації/ Республіки Білорусь, за винятком товарів, робіт і послуг, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою (редакція від 12.10.2022). 
Згідно з відомостями Національного агентства із запобігання корупції встановлено, що ВАТ «МАЗ» є об`єктом численних санкцій зі сторони США, Канади, Швейцарії, Австралії, Великої Британії та Європейського Союзу (https://sanctions.nazk.gov.ua/).
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 27 травня 2023 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 27 травня 2023 року № 307/2023, а саме п.64 Додатку 2 відповідного рішення встановлені санкції щодо ВАТ «МАЗ», а саме: 1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 2) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з Законом; 9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з Законом (повна заборона); 11) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 12) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 13) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 14) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності.
Згідно п. 17 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь. 
Позивач у додаткових письмових поясненнях зазначає, що вказана законодавча заборона діяла протягом усього періоду поставки, встановленого договором. 
Також Позивач у додаткових поясненнях зазначає про те, що придбання такої комплектуючої для подальшого виготовлення товару за договором вбачалось неможливим через принципову позицію позивача щодо недопущення придбання будь-яких товарів та послуг, країнами походження яких є держава агресор та Республіка Білорусь.
Отже, придбання позивачем комплектуючої для товару було унеможливлено через встановлену заборону здійснення валютних операцій для виконання зобов`язань перед юридичними особами, які мають місцезнаходження, зокрема, в Республіці Білорусь. 
З огляду на викладене, слід зазначити про доведеність Відповідачем того, що обставини непереборної сили (військова агресія, що мала наслідком припинення будь-якої торговельної діяльності (зокрема, й щодо імпорту продукції) з Республікою Білорусь), які є надзвичайними і невідворотними, спричинили об`єктивну неможливість виконання ним свого зобов`язання з поставки товару Позивачу за Договором від 22.02.2022 № 206/22, оскільки комплектуюча для подальшого виготовлення товару за договором згідно технічної характеристики була виробництва ВАТ "Мінський автомобільний завод".
Обставини про доведеність Відповідачем того, що обставини непереборної сили (військова агресія, що мала наслідком припинення будь-якої торговельної діяльності (зокрема, й щодо імпорту продукції) з Республікою Білорусь), які є надзвичайними і невідворотними, спричинили об`єктивну неможливість виконання ним свого зобов`язання з поставки товару Позивачу за Договором від 22.02.2022 № 206/22, оскільки комплектуюча для подальшого виготовлення товару за договором згідно технічної характеристики була виробництва ВАТ "Мінський автомобільний завод" також встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 у справі №910/15393/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 1 330 500,00 грн., що сплачені відповідачу гарантом (ПАТ "Комерційний банк "Акордбанк") за Банківською гарантією №СКК-100222/037-69 в забезпечення виконання договору від 22.02.2022.
Також згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 у справі №910/15393/23 « Стосовно доводів відповідача, що спірний товар був у позивача в наявності (з огляду на підтвердження позивача щодо належності йому товару на праві власності), тобто не потребував виготовлення, слід зазначити наступне. 
Так, підтвердження позивачем обставин щодо належності йому товару на праві власності жодним чином не свідчить про наявність у нього цього товару та відповідно відсутність потреби у його виготовленні.
Крім цього, у гарантійному листі від 24.12.2021 №5282 позивач підтвердив можливість виготовлення товару.
Окрім наведеного, в контексті вказаних доводів відповідача, Суд враховує визначений договором строк поставки - 250 календарних днів після укладення договору, але не пізніше 31.03.2023, який є значним. Тому є алогічною така домовленість обох сторін, якщо вважати наявним у позивача станом на момент укладення договору вже виготовленого обладнання.
Таким чином, вказані доводи відповідача жодним чином не спростовують обставин необхідності виготовлення позивачем обладнання.»
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).
Відповідно до орієнтирів дотримання міжнародних стандартів, наведених Європейським судом з прав людини у рішенні від 11.07.2017 у справі "Морейра Феррейра проти Португалії", відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли необхідність забезпечення відшкодування, особливо в контексті виконання рішень Суду, в цілому свідчить на користь поновлення провадження (пункт 62 рішення).
Розглядаючи питання застосування частини 4 статті 75 ГПК України та принципу res judicata, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 910/10365/15 зазначила таке:
"Висновки судових рішень в інших справах, зокрема про відмову в позові у зв`язку з відсутністю боргу, не є обставинами справи, встановленими судами, є правовою оцінкою обставин, встановлених судами, і не мають преюдиціального значення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (провадження № 12-61гс21, пункт 93)). Водночас зазначені судові рішення усунули стан правової невизначеності і забезпечили, що всі учасники правовідносин могли у майбутньому знати про права всіх учасників, не порушуючи їх (див.mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 59))".
Цей висновок викладений у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги у цій справі та підлягає застосуванню до випадків існування судових рішень про відмову в позові, які усунули стан правової невизначеності щодо змісту прав учасників спірних правовідносин.»
У постанові Верховного Суду від 09.04.2026 у справі № 922/511/24 зазначено «З огляду на викладене Палата не вбачає за можливе здійснювати ревізію судового рішення у справі № 922/1832/19, оскільки зворотне призвело б до порушення такого фундаментального аспекту верховенства права, як принцип правової визначеності, тобто поваги до остаточного рішення суду.»
Таким чином, обставини непереборної сили (військова агресія, що мала наслідком припинення будь-якої торговельної діяльності (зокрема, й щодо імпорту продукції) з Республікою Білорусь), які є надзвичайними і невідворотними, спричинили об`єктивну неможливість виконання ним свого зобов`язання з поставки товару Позивачу за Договором від 22.02.2022 № 206/22, оскільки комплектуюча для подальшого виготовлення товару за договором згідно технічної характеристики була виробництва ВАТ "Мінський автомобільний завод" є такими, що у відповідності до приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді даної справи.
Отже, за вказаних обставин, Відповідач у відповідності до приписів пункту 8.1 договору поставки від 22.02.2022 № 206/22 звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором.
Відповідно до п. 8.4 договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення.
Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
В матеріалах справи наявний лист позивача вих. № 31юр від 01.05.2023 адресований Філії газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», в якому посилаючись на настання форс-мажорних обставин за договором, які підтверджено сертифікатом № 6500-23-2071 на підставі п. 8.4 договору повідомлено про його розірвання з 01.05.2023, але не раніше дати отримання цього повідомлення.
З поданих до позовної заяви документів вбачається, що зазначені повідомлення про розірвання договору та сертифікат надіслано з електронної адреси позивача на електроні адреси відповідача, що зазначені у розділі ХІV договору, а саме на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 
Як було встановлено вище, відповідно до умов п. 11.13 договору поставки № 206/22 від 22.02.2022 якщо Договором передбачено направлення листів повідомлень в електронному вигляді на електронні адреси Сторін, такі листи повідомлення вважаються належним чином направленими, якщо вони направлені в електронному вигляді на всі електронні адреси одночасно, вказані в розділ, XIV даного Договору. В розділ, XIV даного Договору вказані електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Отже, Позивачем при надісланні повідомлення про розірвання договору дотримано вимог п. п. 11.13 договору поставки № 206/22 від 22.02.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України).
Верховний суд у постанові від 07.04.2026 по справі 910/10678/24 виснував «У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782 ЦК України). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, необхідно кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (див. постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 727/898/19, від 24.05.2023 у справі № 756/420/17).
Договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема, вчинення між сторонами односторонніх правочинів, підстави для односторонньої відмови і коли ці правочини породжують відповідні правові наслідки щодо розірвання договору (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 465/5980/17).
За змістом наведених норм одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, а отже, є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин, тому не вимагає згоди другої сторони. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.
Зазначена правова позиція щодо правової природи односторонньої відмови від договору неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18, а також постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 910/11397/18, від 26.02.2020 у справі № 910/4391/19, від 08.09.2021 у справі № 727/898/19, від 24.05.2023 № 756/420/17.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України)
Правочин є найбільш поширеним юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки учасників цивільних правовідносин.
До односторонніх правочинів, зокрема, належить: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору.
При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) однією стороною. Разом із тим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може бути видання довіреності двома і більше особами, спільний заповіт подружжя тощо. Результат аналізу розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).
Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на: (1) суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою. До них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини; (2) такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (постанова Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18).
Вчинення стороною договору такого одностороннього правочину, як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності зумовлює необхідність з`ясовувати, чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору, передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору. При цьому слід розмежовувати підстави недійсності цього одностороннього правочину (зокрема, суперечність імперативній цивільно-правовій нормі) від підстав для односторонньої відмови від договору (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 357/15284/18).
У постанові від 08.10.2020 у справі № 910/11397/18 Верховний Суд звернув увагу на те, що у разі коли законом або умовами договору передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, сторони вільні у виборі конкретних підстав такої відмови в межах, встановлених нормами законодавства чи умовами договору, а обрану стороною підставу для односторонньої відмови від договору необхідно досліджувати під час розгляду справи судом. Так, у кожному випадку особа, яка бажає відмовитися від договору в односторонньому порядку на тій чи іншій підставі, має довести фактичну наявність визначених в обраній підставі обставин для такої односторонньої відмови. З огляду на викладене судам необхідно в кожному конкретному випадку виходити зі встановлених обставин справи, досліджувати підстави, які стали підґрунтям для односторонньої відмови від договору, та обґрунтованість таких підстав, зважаючи на встановлені обставини справи.»
Відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 у справі №910/15393/23 « Згідно преамбули договору він укладений Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі заступника директора з матеріально - технічного забезпечення Філії газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування".
В розділі ХІV зазначені адреси електронної пошти відповідача, на які було здійснено направлення вказаного листа.
При виконанні договірних зобов`язань сторони мають діяти добросовісно.
Отже, сторона, що отримала повідомлення, виходячи з того, що вона є зацікавленою в отриманні товару для своєї діяльності (філії), діючи добросовісно і розумно, як по відношенню до іншої сторони, так і для своєї ефективної діяльності, мала вжити усіх заходів як щодо розгляду інформації, отриманої на свою офіційну електронну адресу, так і взагалі щодо вирішення питання спірних договірних відносин за для якнайшвидшого досягнення мети - отримання товару для своєї діяльності.
Нездійснення розгляду повідомлення/чи то не сприйняття/ігнорування факту його отримання на офіційну електронну адресу є суто суб`єктивним чинником діяльності підприємства.
Недобросовісної навмисної поведінки у діях позивача не вбачається. Тож, виходячи з системного аналізу положень договору, дій сторін, суд встановив факт повідомлення про розірвання договору. 
Встановлення протилежного факту суперечитиме наведеному, та на переконання суду, може вважатися проявом надмірного формалізму та буде суперечити таким засадам цивільного права, закріпленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, як справедливість, добросовісність та розумність.
Таким чином, укладений між сторонами договір є розірваним.»
Отже, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 у справі №910/15393/23 встановлено, що договір поставки від 22.02.2022 № 206/22, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Далгакиран Компресор Україна" (постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) є розірваним з 01.05.2023. 
Таким чином, одностороннє розірвання договору поставки від 22.02.2022 № 206/22 було здійснено правомірно, а тому не може бути кваліфікуватися як порушення зобов`язання, визначеного ним.
Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою 26.02.2026, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» про стягнення штрафних санкцій в сумі 6 732 330, 00 грн за договором поставки № 206/22 від 22.02.2022, а саме пеню в сумі 3 539 130,00 грн (нараховану за період 01.04.2023-11.08.2023) та штраф в сумі 1 862 700,00 грн.
Так, відповідно до частин другої та третьої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 зазначив, що одним із наслідків розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, що виникли у сторін такого договору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 та ст. 509 ЦК України. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц (провадження № 14-182цс18) зазначила, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).
Отже, за умов розірвання договору поставки № 206/22 від 22.02.2022, у зв`язку з наявністю обставин непереборної сили з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль, зобов`язання сторін, визначені цим договором є припиненими.
Таким чином, підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Далгакиран Компресор Україна» штрафних санкцій в сумі 6 732 330, 00 грн за договором поставки № 206/22 від 22.02.2022, а саме пеню в сумі 3 539 130,00 грн (нараховану за період 01.04.2023-11.08.2023) та штраф в сумі 1 862 700,00 грн. - відсутні.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову.
Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
У задоволені позову Акціонерного товариства «Укргазвидобування» - відмовити повністю.
У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 15.06.2026.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА