ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 Справа № 917/258/26 

За позовом Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава в інтересах держави, в особі Полтавської міської ради, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ", пров. Спортивний, 13, м. Полтава, 36014 
про стягнення коштів.

Суддя Семчук О.С.,
за участю секретаря судового засідання Олійник Н.І.,
представники:
від прокуратури: Лисенко Н.М.;
від позивача: Коросташова С.О.;
від відповідача: не з`явився,
ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Полтавської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави, в особі Полтавської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ" про стягнення суми пайової участі в розмірі 2 291 533,84 грн, інфляційних в сумі 553 830,49 грн та 3% річних в розмірі 198 139,20 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26.03.2026, 11:00 год.
Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26.02.2026, що направлялась на адресу відповідача, зазначену у позові, повернулась без вручення 02.03.2026 з відміткою відділення поштового зв`язку - адресат відсутній.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань адреса реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ" - пров. Спортивний, 13, м. Полтава, 36014 (а.с. 64-66). Відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в системі Електронний суд.
Згідно пунктів 3, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Тому, керуючись вказаними нормами, днем вручення відповідачу ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є 02.03.2026.
У зв`язку з ввімкненням 26.03.2026 автоматизованої системи централізованого оповіщення "повітряна тривога" у м. Полтава та Полтавській області, засідання суду не відбулося. Підготовче засідання відкладено на 08.04.2026, 14:00.
Ухвалою суду від 08.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд по суті на 12.05.2026, 13:00 год. 
12.05.2026 відкладено розгляд справи на 03.06.2026, 14:00 год.
Відповідач явку уповноваженого представника в жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав. Відповідач належним чином повідомлявся про дати та час проведення судових засідань, шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу. 
Всі ухвали суду у цій справі також своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На сайті суду опубліковувались оголошення про розгляд цієї справи.
Отже, суд належним чином повідомив відповідача про розгляд справи. 
Як вже зазначалось, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористався. Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
В судовому засіданні 03.06.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Оголошено дату та час ухвалення судового рішення - 10.06.2026 о 14:30 год.
В судовому засіданні 10.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив будівництво об`єкта, яке розпочате 15.06.2020 та введене в експлуатацію 17.03.2023, без укладення договору про пайову участь та без сплати відповідних грошових коштів до місцевого бюджету. Несплата зазначених грошових коштів, за доводами прокурора, свідчить про їх безпідставне збереження, у зв`язку з чим прокурор просить стягнути з відповідача 2 291 533,84 грн безпідставно збережених коштів (суму пайової участі), 553 830,49 грн інфляційних та 198 139,20 грн 3% річних.
Щодо представництва прокурора.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Отже, реалізація прокурором права на подання позовної заяви потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначених законом підстав для звернення до суду прокурора, а також органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або посилання на його відсутність.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), частиною першої якої передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Зі змісту частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII слідує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно. Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, що перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 826/13768/16. 
У постанові від 20.10.2020 у справі № 924/250/19 Верховний Суд зауважив, що звертаючись з позовом у справі прокурор, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. 
Прокурор зазначає, що внаслідок несплати відповідачем коштів пайової участі до місцевого бюджету порушено майнові інтереси територіальної громади міста Полтави. При цьому органом, уповноваженим державою здійснювати захист таких інтересів, є Полтавська міська рада, однак остання заходів щодо стягнення відповідних коштів у судовому порядку не вживала.
На виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” першим заступником керівника Полтавської обласної прокуратури 27.01.2026 за № 15/2-1666-26 направлено запит Полтавській міській раді про встановлені прокурором порушення інтересів держави у зв`язку із несплатою ТОВ “Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ” пайової участі у розвиток інфраструктури міста (а.с. 27-29). Прокурором запропоновано уповноваженому державою органу у спірних правовідносинах самостійно вжити заходів щодо захисту інтересів держави шляхом звернення з відповідним позовом до господарського суду.
У відповідь Полтавська міська рада листом від 04.02.2025 № 04-54/2/329 повідомила, що за наявності підстав, прокурор може здійснювати представництво інтересів у відповідності до статті 23 Закону України “Про прокуратуру” (а.с. 30).
18.02.2026 прокурор листом № 15/2-1666-26 повідомив міську раду про прийняте рішення на здійснення представництва шляхом звернення до суду з позовом про стягнення з ТОВ "БК "Промпостач" на користь Полтавської міської ради безпідставно збережених коштів пайової участі в сумі 3 043 503,53 грн (а.с. 32).
Таким чином, прокурором до звернення до суду здійснювалися заходи щодо з`ясування позиції органу місцевого самоврядування та спонукання його до самостійного захисту інтересів територіальної громади, однак відповідні заходи таким органом не були вжиті, що стало підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.
У даному випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (територіальної громади) й замовника будівництва, та стягненні коштів до місцевого бюджету, оскільки уповноваженим органом самостійно не здійснюється захист інтересів територіальної громади.
З огляду на вищевказане, прокурор правомірно пред`явив позов.
Відповідач доказів на спростування доводів прокурора не подав.
Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Згідно даних Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної системи у сфері будівництва (а.с. 36, 40) встановлено, що на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 11.03.2020 № ПТ 112200712009, виданого Державною архітектурно- будівельною інспекцією у Полтавській області, здійснено будівництво об`єкту: “Будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по вул. Пушкарівській, 22 Д в м. Полтаві”, замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ” (Замовник, Товариство, відповідач). 
Такий дозвіл наданий на будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером 5310136400:14:008:0116, площею 0,2694 га, яка перебувала у користуванні відповідача. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
17.03.2023 Державною інспекцією архітектури та містобудування України Товариству видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ122230313126 із зазначенням терміну будівництва з 15.06.2020 по 31.01.2023 (а.с. 42).
Відповідно до сертифікату в експлуатацію прийнято об`єкт будівництва: "Будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по вул. Пушкарівській, 22Д в м. Полтава".
Згідно з техніко-економічними показниками такого будівництва, код ДКБС 1122.1 "Будинки багатоквартирні масової забудови”, загальна площа будівлі 6902,8 кв.м, вид будівництва "Нове будівництво".
Також, у вказаному сертифікаті наявна інформація про звільнення замовника будівництва від обов`язку сплати коштів пайової участі (а.с. 43) на підставі пункту 13 розділу I Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні № 132-ІХ від 20.09.2019 (Закон).
Однак, як вказує прокурор, набрання з 01.01.2020 сили Закону № 132-ІХ, яким виключено статтю 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, не припиняє обов`язку забудовника щодо сплати пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
При прийнятті рішення судом враховано наступне. 
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону (в редакції чинній на момент видачі дозволу на виконання будівельних робіт) замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною першою статті 2 Закону вказано, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів.
Як вже зазначалось, 11.03.2020 за № ПТ 112200712009 відповідачу видано дозвіл на виконання будівельних робіт, роботи розпочались 15.06.2020, а 17.03.2023 видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ122230313126. 
Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла до 01.01.2020) замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
Стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. 
Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19.
Разом з тим, з 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, якими з 01.01.2020 було виключено статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка регулювала пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
При цьому, у даному випадку, обов`язок відповідача, як замовника будівництва, здійснити оплату пайового внеску у 2020 році визначений безпосередньо приписами пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".
Передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож, у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 17.12.2024 у справі № 903/283/24, від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23, від 20.08.2024 у справі № 910/7707/19, від 23.05.2024 у справі № 915/149/23.
Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № 903/283/24 зазначив, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2025 у справі № 903/601/24 вказав на те, що прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.
Враховуючи, що у цій справі будівництво об`єкта розпочато саме у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо звернення протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва до органу місцевого самоврядування та перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ” до Полтавської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва не зверталось.
Суд звертає увагу, що у випадку, якщо замовниками будівництва не буде дотримано передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21.
У відповідності до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі № 756/3966/17.
Враховуючи відсутність між сторонами укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, до правовідносин сторін суд застосовує норми статті 1212 Цивільного кодексу України.
З наведеного вбачається, що замовник будівництва (відповідач) зобов`язаний перерахувати органу місцевого самоврядування безпідставно збережені грошові кошти пайової участі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Абзацом другим пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 132-IX встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі: 
- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; 
- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, тощо.
Відтак, у ТОВ “Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ”, як замовника, у зв`язку із розпочатим у 2020 році будівництвом, виник обов`язок сплати пайової участі до бюджету міста Полтави у розмірі 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла для Полтавської області станом на момент прийняття в експлуатацію - для житлового будинку та 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд.
Як вже зазначалось, багатоквартирний житловий будинок з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури прийнято в експлуатацію на підставі сертифікату від 17.03.2023 № ІУ122230313126.
Отже, до 17.03.2023 відповідач зобов`язаний був сплатити грошові кошти пайової участі.
На дату прийняття в експлуатацію першої та другої черг житлового будинку показник опосередкованої вартості спорудження житла для Полтавської області затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 09.03.2023 № 139 (розрахований станом на 01.01.2023 та наведений у позовній заяві) встановлений в розмірі - 18 014 грн/кв. м. (а.с. 31).
Згідно з техніко-економічними показниками такого будівництва, код ДКБС 1122.1 "Будинки багатоквартирні масової забудови”, загальна площа будівлі 6902,8 кв.м, вид будівництва "Нове будівництво". Площа квартир становить 4 960,15 кв. м. (а.с. 48 зворотна сторона).
- 4 960,15 кв. м * 18 014 грн = 89 352 142,10 грн * 2 % = 1 787 042,84 грн.
Для розрахунку суми пайової участі для нежитлових приміщень необхідно вирахувати вартість 1 кв. м житлового будинку. Для цього необхідно поділити його кошторисну вартість на загальну площу.
Кошторисна вартість об`єкту за проектом складає (зазначена в сертифікаті № ІУ122230313126, а.с. 49 зворотна сторона) 44 814 782 грн/6 902,8 кв. м = 6 492,30 грн. 
Відтак, вартість l кв. м житлового будинку складає 6 492,3 грн.
Площа нежитлових приміщень становить 1 942,65 кв.м. (6902,8 кв.м - 4 960,15 кв. м.).
- 6 492,3 грн * 1 942,65 кв.м = 12 612 267 грн * 4 % = 504 491 грн.
Отже, сума пайової участі по житловому будинку всього складає 2 291 533,84 грн (1 787 042,84 грн + 504 491 грн).
Несплата відповідачем до міського бюджету коштів у розмірі пайової участі об`єкта будівництва порушує право територіальної громади міста на отримання пайового внеску та суперечить інтересам держави.
Вимогу прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача 2 291 533,84 грн грн безпідставно збережених коштів пайової участі суд визнає обґрунтованою, а обраний прокурором спосіб захисту належним та ефективним, що є підставою для задоволення позову у цій частині.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До того ж у силу вимог частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (такий висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).
З урахуванням дати прийняття в експлуатацію закінченого будівництва (17.03.2023) прокурором відповідно до статті 625 ЦК України нараховано до стягнення з відповідача інфляційні в сумі 553 830,49 грн та 3% річних в розмірі 198 139,20 грн за період з 18.03.2023 по 01.02.2026.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає, що він містить арифметичну помилку в частині нарахованої суми 3% річних.
Суд здійснивши власний розрахунок 3 % річних, встановив, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 197 950,85 грн. В іншій частині заявленої до стягнення суми 3% річних слід відмовити.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вже зазначалось, відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, доказів в спростування тверджень прокурора чи будь-яких обґрунтованих заперечень, суду не надав.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (враховуючи арифметичну помилку).
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ" (пров. Спортивний, 13, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 39906734) на користь Полтавської міської ради (код ЄДРПОУ 24388285, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000, населений пункт: Полтавська міська ТГ Отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/24170000, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255 Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA658999980314161921000016719 Код класифікації доходів бюджету: 24170000 Найменування коду класифікації доходів бюджету: Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту) 2 291 533,84 грн пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 553 830,49 грн інфляційних втрат, 197 950,85 грн 3 % річних.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія ПРОМПОСТАЧ" (пров. Спортивний, 13, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 39906734) на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, реєстраційний рахунок № UA118201720343130001000006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ - 02910060) 36 519,77 грн витрат по сплаті судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
4. В іншій частині позову відмовити.
5. Рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений статтею 256 ГПК України та в порядку, передбаченому статтею 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.06.2026.

Суддя Олена СЕМЧУК