Справа № 369/6951/26
Провадження № 2-о/369/413/26
РІШЕННЯ
Іменем України

04.06.2026 Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді     Дубас Т.В.,
при секретарі судового засідання   Бондарь Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті,

У С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаною заявою про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області.
Заява обґрунтована тим, що заявник є сином померлого. Документи, що підтверджують обставини смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, видані на окупованій території. 
При цьому, на теперішній час відсутня інша можливість для реєстрації факту смерті його батька, оскільки отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану - неможливо, адже факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, в смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із даною заявою.
Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть.
У судове засідання заявник не з`явивсь, надав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд без його участі, а заяву – задовольнити у повному обсязі.
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника відділу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
В силу ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Згідно до п. 6, п. 9 «Про затвердження правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення в судовому порядку факту смерті, звернення для реєстрації смерті особи, оголошеною судом померлою.
Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого 14 листопада 2006 року, актовий запис №35.
Факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області, підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.12.2025 року, виданим Нижньосірогозьким районним відділом записів актів цивільного стану Управління РАЦС Херсонської області, яке видане незаконним органом, що розташований на окупованій російською владою території.
Отже, зазначений документ, що підтверджує факт смерті, виданий на неконтрольованій Україною території, під час її тимчасової окупації.
Вбачається, що звернення заявника до місцевого суду зумовлено необхідністю державної реєстрації, шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України запису про смерть його батька та отримання свідоцтва про смерть.
Геніченський район Херсонської області з 24.02.2022 входить до складу територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до Переліку, встановленого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно наказу № 30 від 05.02.2024).
Таким чином, зазначене місце смерті батька заявника є тимчасово окупованою територією України.
У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала на території смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області, Україна, тобто на території на якій жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.
Згідно листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року звернута увагу місцевих загальних та апеляційних судів на те, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Також, суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.
Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті його батька.
Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявник не може у інший спосіб здійснити реєстрацію смерті свого батька, отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність заявником факту смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:
Заяву задовольнити.
Встановити факт смерті особи чоловічої статі, громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нижні Сірогози Геніченського району Херсонської області, Україна.
Рішення суду допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Повний текст судового рішення складено 22.06.2026 року.

Суддя       Тетяна ДУБАС