РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/1673/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Виконавчого комітету Рівненської міської ради 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач-1), в якому просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради, оформлене протоколом №122 від 24.11.2025 комісії щодо розгляду заяв окремих категорій громадян про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей». 
Зобов`язати комісію щодо розгляду заяв окремих категорій громадян про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Рівненської міської ради прийняти рішення про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 , відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей». 
В обґрунтування позову позивач вказав, що є внутрішньо переміщеною особою та має статус учасника бойових дій, ветерана війни-учасника бойових дій, має статус інваліда ІІ групи та має пільги встановлені для ветеранів війни-інвалідів війни. Звернувся до департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради з заявою від 05.11.2025 року призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. 
Позивач зазначив, що рішенням комісії щодо розгляду заяв окремих категорій громадян про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, викладеного у протоколі №122 від 24.11.2025 позивачу у відповідності до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» відмовлено у задоволенні заяви.
Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним та необґрунтованим. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відзиві на позов відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідно до підпункту 9 пункту 14 Порядку ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, з наступних підстав, а саме: в тім що ОСОБА_1 , особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи , володіє правом власності 1/2 частки, яка відповідає 27,1 кв.м загальної площі та 16,6 кв.м жилої площі квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (загальна площа 54,2 кв.м, житлова 33,2 кв.м), що перевищує норму жилої площі, визначеної ст.47 Житлового кодексу України, яка розташована в населеному пункті на підконтрольній Україні території і щодо якої відсутня інформація про зруйнування (знищення) або непридатності для проживання.
Вказує, що Комісія щодо розгляду заяв окремих категорій про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, діяла відповідно до чинного законодавства та згідно наданих повноважень. Наявність права власності на інше нерухоме майно, є підставою для відмови у виплаті грошової компенсації на придбання житла для пільгових категорій (ветерани, ВПО), оскільки обов`язковою умовою є потреба у поліпшення житлових умов.
З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
10.02.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач вважає, що рішення про відмову у призначенні і виплаті грошової компенсації має бути визнане протиправним та скасоване, а позивачу ОСОБА_1 має бути призначена грошова компенсація за належні для отримання житлові приміщення та виплачена йому в порядку черговості взяття на квартирний облік. Позивач вважає, що відповідач підійшов формально до розгляду питання про призначення грошової компенсації ОСОБА_1 , тому він просить суд зобов`язати комісію щодо розгляду заяв окремих категорій громадян про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Рівненської міської ради прийняти рішення про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 , яка має бути виплачена йому в порядку черговості взяття на квартирний облік.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та осіб з інвалідністю внаслідок війни; згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 237691 причина інвалідності - захворювання пов`язані із захистом Батьківщини; відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 31.05.2023 № 5612-5002791171 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_3 
Також матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на квартирному обліку, відповідно до Довідки №21.01.2025 №23 та перебуває в черзі на першочергове отримання житла з 01.06.2023 № 570.
ОСОБА_1 звернувся до департаменту соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради з заявою від 05.11.2025 року призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, який брав участь в АТО (ООС) захисті України та потребує поліпшення житлових умов.
Рішенням комісії щодо розгляду заяв окремих категорій громадян про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення викладеному у протоколі від 24.11.2025 №122, позивачу у відповідності до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» відмовлено у задоволенні заяви. В обґрунтування відмови зазначено, що відповідно до підпункту 9 пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 (зі змінами) "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей", позивач володіє правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі визначеної статтею 47 Житлового кодексу України, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній території України.
09 січня 2026 року позивач звернувся до Департаменту соціальної та ветеранської політики з заявою про перегляд попереднього рішення за нововиявленими обставинами. До заяви позивач додав документи про технічний стан квартири, документи про стан його здоров`я, що підтверджують неможливість проживання у квартирі адресою: АДРЕСА_1 , однак його заява від 09.01.2026р. не була належним чином розглянута, рішення від 24.11.2025р. не було переглянуте чи скасоване.
Не погоджуючись із зазначеними діями та рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.
Внутрішньо переміщеною особою у розумінні статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” (далі - Закон № 1706-VII) є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частини перша, друга статті 4 Закону № 1706-VII).
Закон України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (далі - Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Статтею 1 Закону № 3551-ХІІ визначено, що закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
Пунктом 18 частини 1 статті 18 Закону № 3551-XII передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надається така пільга, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Статтею 48-1 Житлового кодексу УРСР встановлено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
За положенням частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.
трів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719 затверджений Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок №719).
За п.1 Порядку №719 цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - одержувач грошової компенсації), включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пунктах 2 і 3 цього Порядку (далі - квартирний облік).
Згідно п.3 Порядку №719 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю).
Відповідно до п.4 Порядку №719 грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених пунктами 2-5 частини першої статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю I-II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція).
Згідно п.5 Порядку №719 за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації (далі - комісія).
До складу комісії входять представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на які покладено функції з питань ветеранської політики, з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, громадських організацій, які об`єднують ветеранів антитерористичної операції (за їх згодою).
За п.6 Порядку №719 до повноважень комісії належить, зокрема, але не виключно:
проведення перевірки наявності майнових прав на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи права власності на житлове приміщення членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів сім`ї, на яких розраховується грошова компенсація, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану, що підтверджується актом обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (далі - акт комісійного обстеження), та/або відомості щодо якого внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр пошкодженого та знищеного майна), на умовах, визначених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим пункту 14 цього Порядку), або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.
Перевірка інформації про наявність/відсутність права власності на житлове приміщення проводиться на підставі інформації (відомостей) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, а також відомостей, поданих у заяві про призначення грошової компенсації;
прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації.
Відповідно до п.7 Порядку №719 заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особа з інвалідністю (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа подають в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на який покладено функції з питань ветеранської політики, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - місцевий орган).
Згідно п.9 Порядку №719 місцевий орган протягом десяти робочих днів з дня прийняття заяви про призначення грошової компенсації з усіма необхідними документами вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації.
За п.п.9 п.14 Порядку №719 Комісія відмовляє заявнику в призначенні грошової компенсації з таких підстав: заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.
Аналізуючи вищевказане, Комісія може відмовити заявнику в призначенні грошової компенсації у разі того, якщо заявник володіє майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території.
Як вже зазначалось судом, позивачу відмовлено у призначенні грошової компенсації, оскільки ОСОБА_1 володіє правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України, що розташовані в населених пунктах на підконтрольній території України.
Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач прийняв у спадщину частку квартири, яка відповідає 27,1 кв.м загальної площі та 16,6 кв.м жилої площі квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (загальна площа 54,2 кв.м, житлова 33,2 кв.м).
Варто так зазначити, що за ст.47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
Викладене свідчить про те, що позивач володіє правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану).
Отже, підстави для призначення грошової компенсації позивачу на час прийняття спірного рішення були відсутні.
Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюють Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470 (далі - Правила; в редакції, чинній, на момент виникнення спірних правовідносин)
Згідно з п. 36 Правил виконавчі комітети місцевих рад, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, у першу чергу і в порядку загальної черги.
Аналіз вищевикладених норм житлового законодавства дає підстави суду дійти висновку про те, що безкоштовне надання житла окремим категоріям громадян, такими як інвалід війни, та які перебувають на квартирному обліку, здійснюється згідно із чергою.
Таким чином, надання житла без дотримання списків черговості є порушенням чинного житлового законодавства та прав громадян, що включені до списків черговиків раніше.
Суд наголошує, що всі громадяни, які перебувають в одному списку на отримання житла мають рівні права. Наявність у них більшої кількості пільг, стан здоров`я, відсутність житла для постійного проживання, складні відносини у сім`ї, тощо не дає переваги таким громадянам перед тими, що перебувають у даному списку попереду них.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що надати житло відповідач може лише згідно з чергою. А фактів порушення відповідачем черги надання житла під час судового розгляду справи не встановлено. Відповідно, суд не вбачає діях відповідача, які пов`язані із забезпечення житлових прав позивача, будь-яких ознак протиправності.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 15 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )
Відповідач: Виконавчий комітет Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12А,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028, код ЄДРПОУ 04057758)

Суддя       В.В. Щербаков