Справа № 145/699/26
Провадження № 2/145/806/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.26 с-ще Тиврів 
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участі секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ"29.04.2026 звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 04.10.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 77483714.
Укладення даного правочину відбулося не спонтанно, а стало наслідком цілеспрямованих, усвідомлених та послідовних дій відповідача. Для отримання кредитних коштів відповідач самостійно ініціювала реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Під час проходження процедури ідентифікації та верифікації боржник власноруч заповнила електронну анкету, розкривши вичерпний масив конфіденційних персональних даних: ПІБ: ОСОБА_1 , паспортні реквізити: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11.01.2017, РНОКПП: НОМЕР_2 , адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , та дані особистої банківської картки: НОМЕР_3 .
Ознайомившись із запропонованими істотними умовами (зокрема, паспортом споживчого кредиту), відповідач висловила своє повне та беззаперечне волевиявлення на укладення договору на суму 14652,00 грн шляхом його акцептування через введення унікального електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що був згенерований системою, а саме: 0qV6MelFDg та направлений виключно на фінансовий номер телефону відповідача - НОМЕР_4 .
Первісний кредитор одразу після криптографічного підтвердження правочину грошові кошти в сумі 14652,00 грн були перераховані на банківську картку відповідача. 
03.07.2023 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" укладено договір факторингу № 034-030723, за яким право грошової вимоги щодо відповідача перейшло до ТОВ "СІРОКО ФІНАНС". Згідно з умовами зазначеного договору, перехід прав вимоги імперативно прив`язаний до дня підписання сторонами відповідного реєстру. 
У подальшому, на підставі договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025, позивач став повноправним власником права вимоги. Перехід права зафіксовано в реєстрі боржників, де під порядковим номером № 4597, фігурує відповідач.
Загальна, математично вивірена сума заборгованості становить 45986,58 грн, з яких: основна сума (тіло кредиту, фактично отримане на картку) - 14652,00 грн; проценти за користування кредитом - 8747,24 грн; комісія - 22587,34 грн.
Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики № 77483714 у розмірі 45986,58 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн та судові витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів у розмірі 381,74 грн.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.05.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідачка ОСОБА_1 про розгляд справи була належним чином повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого копію ухвали про відкриття провадження у справі остання отримала особисто 11.05.2026.
19.05.2026 представником відповідача Андрушко Л.О. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем надано лист ТОВ "ФК "Фінекспрес"№КД-000112102/ТНПП від 21.01.2026 (який не підписаний та не посвідчений належним чином), в якому зазначено про перерахування коштів на платіжну картку Мартинюк Світлани - ЕПЗ номер 516875....0541, 04.10.2021 в сумі 14652 гривні, номер платежу: b1569245-6f0e-4f06-849b-26ad842f84a0, без призначення платежу.
Враховуючи неодноразово висловлену Верховним Судом позицію лист ТОВ "ФК "Фінекспрес"№ КД-000112102/ТНПП від 21.01.2026 щодо перерахування коштів не є первинним документом, а тому не є належним доказом щодо отримання коштів відповідачем.
У той же час у матеріалах справи виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відсутня, а наявна платіжна інструкція не доводить, що саме ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і що саме картка, яка вказана у платіжній інструкції належить відповідачеві.
Крім того, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
У свою чергу, наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є не достатнім доказом, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами товариства та не містять відомостей, що дозволили б перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору.
Крім того, сума процентів, що належать до стягнення, визначена додатком № 1 до договору позики від 04.10.21 у розмірі 0,796 % за зниженою процентною ставкою, і проценти нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування, становлять 3498 грн, а не 8747,24 грн.
Таким чином позивачем не доведено, що саме ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 14652 грн на належну їй банківську карту і такі кошти дійсно надійшли на її рахунок.
Також, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 комісію у розмірі 22587,34 грн. Із заявленою вимогою не погоджується з огляду та те, що ні у самому договорі позики №77483714, ні у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору позики № 77483714, а ні у паспорті споживчого кредиту не прописано право кредитодавця на нарахування комісії. Умови кредитного договору укладеного ОСОБА_1 взагалі не містять інформації про нарахування комісії чи то за обслуговування чи то за надання кредиту, не зазначено у договорі позики і переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які могла б бути встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Крім того, в позовній заяві позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Сіроко Фінанс", від ТОВ "Сіроко Фінанс" до ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ".
Так, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 034-030723 від 03.07.2023 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступає за плату, а ТОВ "Сіроко Фінанс" приймає права грошової вимоги та зобов`язується сплатити клієнту ціну придбання.
Відповідно до п. 2.1.1 договору факторингу клієнт формує та надає фактору інформацію згідно реєстру прав вимоги, необхідну для оцінки заборгованості боржників, шляхом направлення на електронну пошту фактору. У випадку погодження такої інформації фактор формує реєстр права вимоги та надсилає клієнту такий реєстр в електронній формі, або за погодженням у паперовому вигляді (п. 2.1.2 договору факторингу). Перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги (п.2.1.3) Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Факт прийому-передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі документів за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору.
Отже, належним доказом на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 77483714 від 04.10.2021 від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Сіроко Фінанс" є заповнений реєстр прав вимоги (додаток №1 до договору) у якому зазначені особисті дані боржника та розмір грошового зобов`язання, а також підписаний сторонами договору акт приймання- передачі реєстру боржників.
Однак позивач вказаний реєстр боржників та акт приймання-передачі реєстру боржників до позовної заяви не додав.
Крім того, реєстр божників № 1 до договору факторингу (тобто погоджена сторонами форма (не заповнений)) не містить відомостей щодо ОСОБА_1 , а відтак дані з витягу реєстру прав вимог № 07/07/23 у якому за номером 1078 зазначена ОСОБА_1 (кредитний договір №77483714 на загальну суму 45986,58 грн) є недостовірними.
Повного реєстру прав вимоги позивачем не надано.
Більше того, сам же витяг з реєстру прав вимог від 07.07.2023 не підписаний сторонами договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023, а засвідчений лише підписом директора ТОВ "Сіроко Фінанс" - С.П. Матухно.
Отже, факт переходу права вимоги за договором № 77483714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до наступного (нового) кредитора - ТОВ "Сіроко Фінанс" не доведений.
Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Сіроко Фінанс", наступний перехід прав вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора позивача по справі - ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ".
У той же час, на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ "Сіроко Фінанс" до ТОВ "ФК "Сіті Колект" позивачем надано реєстр прав вимог № 17/12/25, який складається із двох сторінок: першої, яка не містить інформації про боржника ОСОБА_1 , не завірена належним чином, та другої сторінки з реквізитами та підписами сторін договору факторингу підписаного у сервісі вчасно, де також не зазначено прізвища відповідача. Ці два аркуші не прошиті, не пронумеровані та не засвідчені належним чином як витяг, у зв`язку з чим, зазначений документ не відповідає вимогам допустимості доказів.
Крім того, у позовній заяві представник позивача просить покласти на відповідача також витрати на професійну (правничу) допомогу. Вирішуючи питання про стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн слід врахувати, співмірність із складністю справи, яка є малозначною, витраченим часом та обсягом виконаних робіт, засади розумності, виваженості та справедливості, те, що предмет спору в даній справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувається у спрощеному провадженні, та представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі. 
Просить прийняти відзив з позицією про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ
"ФК "Сіті Колект".
Відповідь на відзив до суду не надходила.
Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
У справі встановлено наступні обставини.
04.10.2021 ОСОБА_1 ознайомилась з паспортом споживчого кредиту (позика на умовах повернення в кінці строку позики), підписавши його електронним підписом - 74МеНFgVq8 (а.с.8зворот-9).
04.10.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.7зворот).
Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1). Параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів (п.2): сума позики - 14652,00 грн (п.2.1); строк позики: 30 днів (п.2.2); процентна ставка (базова)/день: 1,99 % (фіксована), дата надання позики: 04.10.2021; дата повернення позики (останній день): 03.11.2021; знижена процентна ставка, %(застосовується у відповідності до умов Програми лояльності): 0,79%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною), за день % (не застосовується в період карантину): 7,70%; пеня % в день (не застосовується в період карантину): 2,70%; орієнтована реальна річна процентна ставка, %: 1253,68%; орієнтована загальна вартість кредиту: 18150,90 грн (п.2.3).
Крім того, сторони погодили додаток № 1 до договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.8).
Договір позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021, додаток № 1 до договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 - підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 0qV6MelFDg.
ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 14652,00 грн, що стверджується довідкою ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" від 21.01.2026 № КД-000112102/ТНПП (а.с.15) та платіжною інструкцією № b1569245-6f0e-4f06-849b-26ad842f84a0 (а.с.16).
Відповідач ОСОБА_1 умови договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 45986,59 грн, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.9зворот-14).
03.07.2023 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" укладено договір факторингу № 034-030723 (а.с.21зворот-25), відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язується відступити ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно з договором факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" сплатило ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" фінансування згідно з реєстром, що стверджується платіжною інструкцією від 06.06.2024 № 1279 (а.с.29).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 07/07/23, що відступаються Клієнтом Факторові до договору факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 (а.с.28зворот) ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45986,58 грн, з яких: 14652,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 31334,58 грн - сума заборгованості по процентам за користування.
17.12.2025 між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ" укладено договір факторингу № 17/12/25-01 (а.с.29зворот-33), відповідно до умов якого ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" відступає (передає) ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ" права вимоги, а ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ" набуває права вимоги від ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та надає за плату ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором.
Цього ж дня, сторони договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 підписали акт приймання-передачі документації за договором факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 (а.с.36).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 17/12/25-01 від 17.12.2025 (а.с. 37-38, 39), ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45986,58 грн, з яких: 14652,00 грн - сума заборгованості за тілом; 31334,58 грн - сума заборгованості по процентам за користування.
Щодо договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України "Про споживче кредитування").
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як установлено судом, 04.10.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 0qV6MelFDg для підписання договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 (а.с.7зворот-8).
У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Крім цього, із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашала заборгованість за договором.
У силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів на спростування презумпції договору позики №77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено укладання договору позики №77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
Доводи викладені у відзиві на позовну заяву про те, що у справі відсутні докази на підтвердження переказу кредиту відповідачу, суд вважає безпідставними, оскільки факт надання відповідачу кредиту позивачем підтверджується довідкою ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" від 21.01.2026 № КД-000112102/ТНПП (а.с.15) та платіжною інструкцією № b1569245-6f0e-4f06-849b-26ad842f84a0 (а.с.16). Перерахування коштів здійснено позивачем на реквізити зазначені відповідачем в договорі позики №77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021, укладеного між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 (а.с.7зворот-8).
У постанові ВС від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20 зазначено, що отримання кредитних коштів не позивачем, а перерахування їх відповідачем на банківську карту ОСОБА_2 не може розцінюватись як доказ неукладення та/або непідписання вказаного договору. Ця обставина пов`язана з виконанням договору. Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. Укладання кредитного договору в електронному вигляді регулюється Законом України "Про електронну комерцію". Такий договір укладається шляхом акцепту оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему, із застосуванням електронного підпису, зокрема одноразового ідентифікатора. Електронний договір, підписаний у передбаченому законом порядку, прирівнюється до письмового. Особа, що укладає електронний договір, має бути ідентифікована за допомогою особистих даних (паспорт, ІПН, телефон, банківська картка тощо). Відповідно до законодавства, факт входу користувача в особистий кабінет, подання заявки, акцепт умов та підтвердження через одноразовий ідентифікатор свідчать про волевиявлення на укладення договору.
Посилання відповідача на недоведеність факту отримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи.
Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості, а саме 28.06.2022, 28.07.2022, 27.09.2022, 06.10.2022, 14.10.2022, 21.10.2022 - сплатила по 293,04 грн, 07.11.2022 - 957,65 грн та 08.11.2022 - 938,5 грн, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.
Доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить; виписки по зазначеному картковому рахунку на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на її рахунок відповідачем не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Щодо відступлення права вимоги.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 07.01.2026 у справі № 727/2790/25 зазначив, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.02.2018 у справі № 2-127/11 зазначено, що "скориставшись правом на врегулювання відносин у договорі, первинний кредитор та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на власний розсуд визначили момент виникнення у фактора права вимоги. Так, в пункті 4.1. укладеного між ними договору визначено, що право власності на права вимоги, які відступаються за укладеним договором, вважається таким, що перейшло від клієнта (ПАТ "УкрСиббанк") до фактора (ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія") в день підписання акта приймання-передачі права вимоги.
Ураховуючи наведені положення закону, правові висновки касаційного суду, зміст наведених вище доказів, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за договором позики №77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021.
Доводи викладені у відзиві на позовну заяву про те, що факт переходу права вимоги за договором № 77483714 про надання коштів від первісного кредитора ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" до наступного (нового) кредитора ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та наступний перехід прав вимоги до позивача, який є похідним - не доведений, є надмірним формалізом, ураховуючи наявність доказів, які підтверджують відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового, та в подальшому до позивача - акт приймання-передачі та платіжні документи.
Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК СІТІ КОЛЕКТ"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .
Щодо розміру заборгованості.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Верховного Суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19) зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до позовних вимог заборгованість ОСОБА_1 становить 45986,58 грн, з яких: основна сума (тіло кредиту, фактично отримане на картку) - 14652,00 грн; проценти за користування кредитом - 8747,24 грн; комісія - 22587,34 грн, що стверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.9зворот-14), з якого, крім іншого, убачається, що відповідачем сплачено 3654,39 грн.
Доказів того, що до відповідача за договором позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 було застосовано знижену процентну ставку у розмірі 0,796 % в день, матеріали справи не містяться.
Отже, згідно з умовами договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 кредит надано у розмірі 14652,00 грн, на 30 днів, під 1,99 % процентної ставки (базової, фіксованої) за один день.
Номінальна відсоткова ставка 1,99 % за один день користування кредитом від 14652,00 грн становить 291,57 грн за день (14652/100 х 1,99).
Отже, заборгованість за відсотками становить 8747,24 грн за 30 днів (291,57 х 30).
Разом з тим, ураховуючи часткову сплату відповідачем відсотків за договором позики заборгованість за відсотками становить 5092,85 грн (8747,24-3654,39).
Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 19744,85 грн, яка складається з:14652,00 грн - основний борг, 5092,85 - відсотки, тому в цій частині позов підлягає до задоволення.
Водночас вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 22587,34 грн задоволенню не підлягає, оскільки умови договору позики № 77483714 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.10.2021 не передбачають нарахування будь-яких комісій.
Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.202 у справі № 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ФК СІТІ КОЛЕКТ" та адвокатом Богомоловим В.В. 02.02.2026 укладений договір про надання правничої допомоги № ДО-20260202/001 (а.с.49-50). До позову додано прайс-лист (а.с.51), заявку про надання правової допомоги № 25 від 01.04.2026 (а.с.51зворот), витяг з акту про надання юридичної допомоги № 25 від 01.04.2026 (а.с.52), платіжну інструкцію № 432 від 30.03.2026 (а.с.53).
Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ФК СІТІ КОЛЕКТ" витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене та заперечення відповідача проти розміру правової допомоги, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000,00 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на правову допомогу у сумі 1717,44 грн (19744,85х4000,00/45986,58).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України, до судових витрат належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.
30.10.2025 між ТОВ "ФК "СІТІ КОЛЕКТ" та ТОВ "ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ" укладено договір № ДТ-СК-30102025 (а.с.53зворот-56) для формування пакету документів та їх поштового направлення відповідачу. Вартість зазначених послуг склала 381,74 грн, що підтверджується договором, додатком №3 до нього, актом надання послуг (а.с.57,58).
За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача в цій частині, суд дійшов висновку про задоволення вимог про компенсацію витрат пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 163,90 грн (19744,85х381,74/45986,58).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1143,13 грн (19744,85х2662,40/45986,58), всього стягнути судових витрат 3024,47 грн (1717,44+163,9+1143,13).

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" суму заборгованості за договором позики № 77483714 у розмірі 19744 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 85 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" судові витрати в сумі 3024 (три тисячі двадцять чотири) гривні 47 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 01 липня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ", код ЄДРПОУ 43950742, адреса: проспект Соборності, буд. 30А, офіс 321, м.Київ.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванець В.  Д.