Справа № 572/1965/26
1-кп/572/407/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області 
одноособово суддя ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 , 
з участю прокурора ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62025240030010463 від 23 жовтня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, колишнього водія-електрика військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та діє по теперішній час.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2023 № 91 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на військову службу за призовом під час мобілізації, на посаду водія-електрика протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Разом з цим, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 09.10.2024, у військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 виник протиправний умисел на ухилення від несення обов`язків військової служби, шляхом використання підроблених документів.
З метою реалізації свого злочинного наміру, будучи достеменно обізнаним про відсутність законних підстав для звільнення з військової служби в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , знаходячись у місті Сарни Рівненської області, але не пізніше 09.10.2024 замовив, а в подальшому придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо неправдивий офіційний документ у вигляді довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією із серією 12 ААВ №544649, яка нібито видана Рівненською обласною МСЕК №2, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено інвалідність II групи із потребою постійного стороннього догляду.
Надалі, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи в м. Сарни Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 07.11.2024 подав командиру протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених підпунктом «г» пункту 2 частини 4 та абз. 11 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами - необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.
До свого рапорту про звільнення солдат ОСОБА_5 долучив завідомо підроблений документ - довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №544649, яка нібито видана Рівненською обласною МСЕК №2, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено інвалідність ІІ групи із потребою постійного стороннього догляду.
10.11.2024 вказаний рапорт із долученими до нього документами прийнятий у військовій частині НОМЕР_1 та зареєстрований за вхідним №4611.
16.11.2024 за результатами розгляду поданого солдатом ОСОБА_5 рапорту та долучених до нього підроблених документів наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) № 219-РС від 16.11.2024 солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за сімейними обставинами та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Своїми діями солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого матеріального збагачення ввів командування військової частини НОМЕР_1 в оману щодо законності звільнення, нарахування та виплати останньому одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
05.12.2024 внаслідок звільнення з військової служби, ОСОБА_5 діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння чужим майном (державними грошовими коштами) використовуючи завідомо неправдиві документи, шляхом обману командування військової частини НОМЕР_1 , заволодів грошовими коштами у вигляді одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, які були нараховані та зараховані на особистий його банківський рахунок АТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 27306, 38 гривень, чим спричинив майнову шкоду державі на вказану суму.
Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 409 КК України, як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). 
14 квітня 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.
Обвинувачений та прокурор за умовами угоди про визнання винуватості дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України та щодо призначення покарання за ч. 4 ст. 409 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Згідно положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В судовому засіданні встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, визначена правильна правова кваліфікація кримінального правопорушення як кримінального проступку та тяжкого злочину, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд з`ясував, що обвинувачений у повній мірі розуміє права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені у ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди судом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні з призначенням узгодженого обвинуваченим та прокурором покарання.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 14 квітня 2026 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 62025240030010463 від 23 жовтня 2025 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 1 ст. 190 КК України, призначивши покарання:
за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Після набрання вироком законної сили скасувати арешт на мобільний телефон "Galaxy S25 Ultra" та флеш носій micro SD 32GB Kinston. 
Після набрання вироком законної сили речові докази – мобільний телефон "Galaxy S25 Ultra" та флеш носій micro SD 32GB Kinston повернути ОСОБА_5 .
Заставу, внесену 26 січня 2026 року на депозитний рахунок ТУ ДСА в Рівненській області на загальну суму 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн., повернути частинами заставодавцям ОСОБА_7 в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.; ОСОБА_5 в розмірі 300000 (триста тисяч) грн.; ОСОБА_6 в розмірі 548000 (п`ятсот сорок вісім тисяч) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
За правилами, встановленими ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: