ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2026 Справа № 914/1215/26 
місто Львів 
Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ розглянув матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальність “Комбіфід”, село Гоголів, Броварський район, Київська область 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Олд Фуд Експерт”, село Павлів, Шептицький район, Львівська область 
про стягнення 11 826,21 грн 

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальність “Комбіфід” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олд Фуд Експерт” про стягнення 11 826,21 грн заборгованості з яких 10 120,00 грн основний борг, 3% річних у розмірі 133,91 грн, 1160,82 грн пеня, 411,48 інфляційні нарахування. 
Крім того, позивачем зазначено про стягнення 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою від 27.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, постановив здійснювати розгляд справи без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. 
Копія ухвали Господарського суду Львівської області від 27.04.2026 про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, була доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в підсистемі “Електронний суд”, що підтверджується довідками про доставку електронних листів від 29.04.2026. 
Оскільки суд здійснював розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто без можливості для відповідача взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позову, право відповідача надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, могло бути реалізоване шляхом подання відзиву. 
Від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позов не подано.
Згідно зі статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку із закінченням строку наданого для вирішення спору, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.
Суть спору та правова позиція учасників справи.
Позиція позивача. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами 10.01.2026 укладено договір поставки №10 від 10.01.2025, відповідно умов якого відповідач зобов`язувався поставити на умовах та у встановлені цим договором строки продукцію у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти продукцію у власність та оплатити його на умовах даного договору.
Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за отриманий товар повністю не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви, за розрахунками позивача, у відповідача існує заборгованість у розмірі 10 120,00 грн по оплаті основного боргу за переданий товар. 
У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 133,91 грн, 1 160,82 грн пені та 411,48 грн інфляційних нарахувань. 
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача становить 11 826,21 грн. 
Крім того, позивачем зазначено про стягнення 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, проти позову не заперечив. 
Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
10.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комбіфід», (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олд Фуд Експерт», (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки №10, постачальник зобов`язується поставляти на умовах та у встановлені цим договором строки продукцію у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати продукцію у власність і оплачувати його на умовах даного договору.
Відповідно до пункту 2.1 договору поставка продукції здійснюється партіями на протязі терміну дії цього договору в обсягах та в асортименті, що визначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.
Сторони пунктом 2.2. узгодили, що ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України та зазначається в рахунках.
Відповідно до пункту 2.3.договору, загальна сума договору складається із суми поставок окремих партій продукті, що здійснені протягом терміну дії цього договору.
Відповідно до пункту 3.1. договору поставка продукції здійснюється за узгодженням сторін шляхом самовивозу, або шляхом постачання товару на склад покупця силами постачальника.
Згідно з пунктом 3.2.договору постачальник з кожною партією передає покупцю документи: рахунок, видаткову накладну (два екземпляри), товарно-транспортну накладну (три екземпляри) та сертифікати якості продукції, податкова накладна реєструється та передається за допомогою Системи електронного документообігу «М.Е.Оос».
Пунктом 3.3. договору передбачено, що покупець зобов`язується повернути підписаний другий екземпляр постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) днів з моменту отримання продукції.
Відповідно до пункту 3.4. договору продукція поставляється протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту оплати продукції покупцем, право власності на продукцію переходить до покупця з моменту отримання продукції. Фактом отримання продукції є підписання видаткових і товаро-транспортних накладних.
Згідно пункту 3.5.договору продукція, що є предметом поставки за цим договором, повинна бути упакована у тару, що забезпечує збереження продукції за відповідних умов зберігання, вантажно-розвантажувальних робіт і транспортування.
Пунктом 4 1.договору сторони узгодили, що оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України шляхом перерахування грошових коштів у розмірі передоплати 100% суми на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку покупцем на електронну пошту. Якщо на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку оплата не надійшла на розрахунковий рахунок постачальника, останній має право змінити ціну на продукцію і повідомити про це покупця.
Відповідно до пункту 4.2. договору оплата за постачання товару на склад покупця перевізниками здійснюється за рахунок постачальника продукції.
Згідно з пунктом 6.2.договору у разі порушення покупцем строків оплати за товар, вказаних у пункті 4.1 даного договору, постачальник має право вимагати у покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день такого прострочення.
На виконання умов договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбіфіт» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Олд Фуд Експерт», товар на загальну суму 19 920,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №82 від 27.02.2025 на суму 19 920,00 грн. 
Товар прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості. 
Відповідач оплатив за поставлений товар частково, а саме 9 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №683 від 20.11.2025. 
Неоплаченим залишилася 10 120,00 грн сума основного боргу.
Позивачем також долучено до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2025 по 22.04.2026 між Товариством з обмеженою відповідальність “Комбіфід” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Олд Фуд Експерт”.
Позивач, з метою досудового врегулювання даного спору, звертався до відповідача з претензією вих.№2411/1 від 24.11.2025, в якій просив, погасити існуючу заборгованість на суму 10 120,00 грн. 
Проте, відповідач залишив дану претензію без відповіді та задоволення. 
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 10 120,00 грн основного боргу, 3% річних у розмірі 133,91 грн, 1 160,82 грн пені та 411,48 грн інфляційних нарахувань.
Висновки суду.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №10 
Згідно частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України засадами цивільного законодавства є свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, справедливість, добросовісність та розумність. 
Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Згідно частини 1 статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до пункту 4.1. договору оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України шляхом перерахування грошових коштів у розмірі передоплати 100% суми на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку покупцем на електронну пошту. Якщо на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку оплата не надійшла на розрахунковий рахунок постачальника, останній має право змінити ціну на продукцію і повідомити про це покупця.
Сторони у пункті 4.2.договору узгодили, що оплата за постачання товару на склад покупця перевізниками здійснюється за рахунок постачальника продукції.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбіфід» (позивач) свої зобов`язання по договору поставки №10 від 10.01.2025 виконало повністю. Факт поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «Олд Фуд Експерт» товару на загальну суму 19 920,00 грн підтверджується наявною матеріалах справи видатковою накладною №82 від 27.02.2025.
У матеріалах справи відсутні докази наявності зауважень зі сторони відповідача. 
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати основного боргу, яка складає 10 120,00 грн. 
Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений товар по договору поставки, згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних в повному обсязі не провів, відтак, у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар згідно договору поставки на загальну суму 10 120,00 грн. 
Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 10 120,00 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав. 
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Таким чином, відповідач не виконав умов договору поставки товару №10-від 10.01.2025 щодо оплати поставленого товару, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.
Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач належних доказів на спростування зазначених обставин не подав, доказів повернення суми попередньої оплати (авансу) до матеріалів справи не долучив, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 10 120,00 грн заборгованості за договором про поставку товару №10 від 10.01.2025 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо нарахованих позивачем трьох відсотків річних, пені, та інфляційних втрат суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 
2) зміна умов зобов`язання; 
3) сплата неустойки; 
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно часини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно з пунктом 6.2.договору у разі порушення покупцем строків оплати за товар, вказаних у пункті 4 1 даного договору, постачальник має право вимагати у покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ віл несвоєчасно сплаченої суми за кожен день такого прострочення.
Судом перевірено розрахунок трьох процентів річних, інфляційних втрат, пені та встановлено, що позивач три проценти річних в сумі 133,91 грн, інфляційні втрати в сумі 411,48 грн та пеню в сумі 1160,82 грн нарахував правильно, отже вони підлягають стягненню. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування “вірогідності доказів” на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Розподіл судових витрат.
У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3 328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4004 від 20.03.2026. 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 3 328,00 грн. 
Враховуючи вищевказане, позивач при зверненні до суду з позовом в загальному порядку мав би сплатити 3 328,00 грн судового збору. 
Водночас позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбіфід», подана до Господарського суду Львівської області через підсистему «Електронний суд» 22.04.2026 (документ сформований в системі 22.04.2026). 
Так, згідно із Законом № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до Закону України «Про судовий збір» було включено частину третю статті 4 та визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт «б» підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4). 
Враховуючи вищенаведене, позивач мав би сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки розміру судового збору, тобто 2 662,40 грн (3 028,00 х 0,8), переплата становить 665,60 грн. 
Згідно з положеннями пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 
Таким чином, 665,60 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачу з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у випадку подання позивачем до суду відповідного клопотання про повернення судового збору. 
Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача. 
В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн витрат на правничу допомогу. Проте доказів понесення цих витрат позивач суду не надав.
За таких обставин, станом на день розгляду справи судом підстави для розподілу витрат на правову допомогу відсутні, оскільки докази понесення таких (акти виконаних за цим договором робіт, детальний опис робіт та наданих адвокатом послуг тощо) позивачем суду не надані.
Позивач має право на підставі положень статті 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ 
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Олд Фуд Експерт”, (80250, Львівська область, Шептицький район, село Павлів, вулиця Зелена бічна, будинок 5-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 41877582) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбіфід» (07452, Київська область, Броварський район, село Гоголів, вулиця Коцюбинського, будинок 2; ідентифікаційний код юридичної особи 36030806) 10 120,00 грн основного боргу, 133,91 грн 3% річних, 411,48 інфляційних нарахувань, 1 160,82 грн пені та 2 662,40 грн судового збору. 
3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили. 

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua. 

Суддя Сухович Ю.О.