Справа № 127/40473/25 
Провадження № 33/801/424/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст..122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2026 справи про адміністративні правопорушення №127/40539/25, №127/40664/25 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст. ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження зі справою №127/40473/25 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП та об`єднаній справі присвоєно №127/40473/25, провадження №3/127/8447/25.
Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 19.12.2025 о 09:35 год., водій ОСОБА_1 у м. Вінниці, по вул. Соборній, буд. 91, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою маячків синього та червоно кольору із застосуванням спеціального звукового сигналу був зупинений шляхом переслідування та блокування транспортного засобу.
Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім того, 19.12.2025 о 09:40 год., водій ОСОБА_1 у м. Вінниці, по вул. Маліновського, 3, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. 
Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Водночас, 19.12.2025 водій ОСОБА_1 у м. Вінниці, по вул. Маліновського, 3, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не виконав законне розпорядження на вимогу працівника поліції згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліції», а саме пред`явити у період воєнного стану та під час мобілізації у належний спосіб військово – обліковий документ на вимогу поліцейського.
Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржувану постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Навпаки, він висловлював готовність пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу. Однак працівники поліції не запропонували провести огляд на місці із використанням спеціальних технічних засобів, а наполягали виключно на проходженні огляду в медичному закладі, що є порушенням визначеної законом процедури.
Зазначені дії працівників поліції, на думку апелянта, є істотним порушенням порядку проведення огляду та виключають можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. Зокрема, у матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому зафіксовано роз`яснення прав водію працівниками поліції, а також відсутні докази, які б підтверджували факт відмови від проходження огляду. Судом не було належним чином досліджено наявні відеоматеріали.
Також під час складання адміністративних матеріалів водію не було належним чином роз`яснено його процесуальні права, що є істотним порушенням вимог законодавства та підставою для визнання зібраних доказів недопустимими.
У судове засідання на 11 травня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поданою ним 11 травня 2026 року заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. У зазначеній заяві він вказав, що все ще не одужав та не має можливості особисто з`явитися в судове засідання. На попереднє судове засідання ОСОБА_1 подав письмову заяву в якій вказав, що листок непрацездатності буде надано у наступне судове засідання. Разом із тим, жодних доказів на підтвердження неможливості з`явитися до суду у зв`язку з хворобою до заяви не додано.
Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обізнана про розгляд справи відносно неї судом апеляційної інстанції.
Враховуючи, що розгляд справи вже відкладався, а також те, що відповідно до вимог частини четвертої статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду, підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка бере участь у судовому провадженні, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися станом розгляду своєї справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та належно виконувати процесуальні обов`язки. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у рішеннях у справах «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, рішення від 03 квітня 2008 року) та «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02, рішення від 26 квітня 2007 року).
За таких обставин, з урахуванням вимог статті 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи під час розгляду справ цієї категорії, а також необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених частиною четвертою статті 294 КУпАП, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Крім того, у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках, коли поведінка учасників провадження свідчить про умисне затягування розгляду справи чи зловживання процесуальними правами, суд зобов`язаний реагувати на такі дії законними засобами з метою забезпечення ефективності правосуддя та недопущення нівелювання принципу верховенства права.
За наведених обставин розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не є порушенням його прав, передбачених статтею 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ “Про національну поліцію”, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Постанова суду в частині закриття провадження у справі за ст. 185, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, а отже постанова в цій частині не перевіряється апеляційною інстанцією.
Судом встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 544871 від 19.12.2025 вбачається, що водій ОСОБА_1 19.12.2025 о 09:40 год., у м. Вінниці, по вул. Маліновського, 3, керуючи транспортним засобом марки (моделі) «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; рапортом та дослідженим відеозаписом події. 
Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Суд першої інстанції, діючи згідно зі ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).
За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні. 
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`янінням у встановленому законом порядку.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 з наступними змінами. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, цей огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. Метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Апеляційний суд наголошує, що на стан наркотичного сп`яніння проводиться огляд в медичному закладі а не на місці зупинки.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Зафіксовані на відеозаписі обставини, отримані поліцейськими за допомогою нагрудних відеореєстраторів, безпосередньо стосуються події правопорушення та надають можливість повно, всебічно й об`єктивно їх дослідити, відтворити послідовність подій, а також оцінити поведінку працівників поліції та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Як убачається з матеріалів справи, обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, фіксувалися за допомогою відеозйомки. Відеозапис містить дані про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Із дослідженого відеозапису встановлено послідовність подій, що відбувалися під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зокрема зафіксовано поведінку водія, обставини події та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того, відеозаписом підтверджується, що водій не виконав законну вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, у зв`язку з чим його було зупинено шляхом переслідування та блокування. Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінку, що не відповідала обстановці, та виражене тремтіння пальців рук.
Незважаючи на виявлені ознаки, водій відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Також встановлено, що ОСОБА_1 зачинився в автомобілі, що ускладнювало подальше проведення процесуальних дій.
Тобто, наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п. 2.5 ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Водій ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна, проте вимоги вказаного пункту ним дотримано не було.
Доводи апеляційної скарги про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не знаходять свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи з огляду на таке.
Апелянт посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки висловлював готовність пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також вказує на нібито порушення працівниками поліції процедури проведення такого огляду. Однак такі доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а також Інструкції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (зі змінами), водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
При цьому законодавець чітко розмежовує порядок проведення огляду залежно від виду можливого сп`яніння. Зокрема, у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває саме у стані наркотичного сп`яніння, огляд проводиться виключно в закладі охорони здоров`я. Проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу не передбачено чинним законодавством, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння потребує спеціальних медичних досліджень.
Отже, твердження апелянта про те, що він був готовий пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, не свідчить про належне виконання ним обов`язку, передбаченого законом. Відмова від проходження огляду у визначеному законом порядку, а саме в закладі охорони здоров`я, незалежно від мотивів такої відмови, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на це доводи апелянта про порушення процедури огляду працівниками поліції є безпідставними та спрямовані на уникнення відповідальності.
Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не було всебічно та повно досліджено обставини справи, зокрема через відсутність відеозапису, на якому зафіксовано роз`яснення прав та факт відмови від огляду, апеляційний суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, обставини правопорушення підтверджуються сукупністю належних і допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями працівників поліції, а також відеозаписом із нагрудних відеореєстраторів, який відображає поведінку водія, наявність ознак наркотичного сп`яніння та його відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Відеозапис дозволяє відтворити послідовність подій, що відбувалися під час зупинки транспортного засобу, та підтверджує, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень. Зокрема, на відео зафіксовано наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук), а також його ухилення від виконання законної вимоги пройти огляд у медичному закладі.
Сам по собі факт відсутності окремого відеофрагменту із роз`ясненням прав не свідчить про їх не роз`яснення, якщо це підтверджується іншими матеріалами справи та не спростовано належними доказами з боку апелянта.
Доводи апелянта про недопустимість доказів у зв`язку з нібито не роз`ясненням прав також є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними об`єктивними даними. Натомість матеріали справи не містять відомостей про істотні порушення процедури, які могли б вплинути на правильність встановлення обставин справи чи призвести до обмеження прав особи.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 кваліфікуються як відмова від проходження огляду, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи та підійшов до розгляду справи в спрощеному порядку.
Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.
Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
За таких обставин постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду       Ю. Б. Войтко