КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року м. Київ справа №320/63707/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до стажу роботи на посаді судді, який має враховуватися при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, визначених Вищою радою правосуддя: - стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 28 роки 8 місяців 27 днів, половини строку навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 29 днів, період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 26 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право на призначення на посаді судді - 3 роки, а також неврахування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2007, яким визнано право на зарахування до стажу роботи судді часу проходження військової служби та наказ голови військового апеляційного суду Центрального регіону України 9к від 22.01.2008, яким мені зараховано: проходження військової служби в період з 10.04.1981 по 25.06.1990 - 9 років 2 місяці 15 днів, проходження військової служби в період з 25.12.1992 по 05.05.1999 - 6 років 4 місяці 10 днів, що дає право на відставку, а також наказ вказаного голи суду №15к від 06.03.2008, відповідно до якого стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та одержання 100% передбаченого законом щомісячного грошового утримання, належного йому у разі виходу у відставку, станом на 26.01.2008 становить 26 роки 7 місяців 17 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначених Вищою радою правосуддя: - стаж роботи безпосередньо на посаді судді - 28 роки 8 місяців 27 днів, період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 26 днів, половини строку навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право на призначення на посаді судді - 3 роки, а також період проходження військової служби в період з 10.04.1981 по 25.06.1990 - 9 років 2 місяці 15 днів та з 25.12.1992 по 05.05.1999 - 6 років 4 місяці 10 днів, які згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2007 та наказів голови військового апеляційного суду Центрального регіону України відповідно №9к від 22.01.2008 та №15к від 06.03.2008 було зараховано до стажу роботи судді та виплачувалося довічне грошове утримання, що разом становить 44 роки 5 місяців 24 дні, а також здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання починаючи з 04.10.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу його роботи на посаді судді строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою, стаж професійної діяльності та період проходження військової служби на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду залучено в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що після проведення перерахунку Головним управлінням Пенсійного органу України в м. Києві зараховано до стажу судді період з 03.08.1990 по 31.12.1991. Стаж позивача на посаді судді становить 27 років 9 місяців 26 днів. Також зазначив, що період військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 враховано лише до загального стажу роботи. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2040/0/15-25 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Цим рішенням встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 який дає їй право на відставку, становить 36 років 3 місяці 22 дні, а саме:
- стаж роботи на посаді судді - 28 років 8 місяців 27 днів;
- період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 26 днів;
- половина строку навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 29 днів;
-робота на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу - 2 роки 3 місяці 29 днів;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.
Наказом голови Київського апеляційного суду від 03.10.2025 №834-ОС суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату суду.
Відповідно до розрахунку Київського апеляційного суду від 03.10.2025 №269/03-24/25, загальний стаж судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 36 років 3 місяці 22 дні, до якого включено:
- строкову військову службу ( з 10.04.1981 по 04.06.1983) - 2 роки 1 місяць 26 днів;
- курсант Військового Червонопрапорного інституту (половину строку) - 2 роки 4 місяці 29 днів;
- стаж роботи в галузі права (вимога щодо якого визначена ч. 3 ст. 127 Конституції України) - 3 роки;
- член військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу (з 03.08.1990 по 01.12.1992) - 2 роки 3 місяці 29 днів;
- суддя військового суду Чернігівського гарнізону (з 05.05.1999 по 13.08.2002) - 3 роки 3 місяці 9 днів;
- суддя військового апеляційного суду Центрального регіону (з 13.08.2002 по 31.12.2010) - 8 років 4 місяці 18 днів;
- суддя апеляційного суду Київської області (з 04.01.2011 по 01.10.2018) - 7 років 8 місяців 28 днів;
- суддя Київського апеляційного суду ( з 02.10.2018 по 02.10.2025) - 7 років 1 день.
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 04.10.2025.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням до стажу роботи на посаді судді періоду строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою, стаж професійної діяльності та період проходження військової служби на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва.
Листом від 17.12.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 04.10.2025 призначено позивачу довічне грошове утримання в сумі 146 614,50 грн. Загальний стаж на посаді судді склав 26 років 4 місяці 27 днів. Також зазначено, що період військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 було враховано тільки до загального страхового стажу. Крім того зазначено, що Головним управлінням переглянуто матеріали електронної пенсійної справи позивача та зараховано до стажу судді період на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 31.12.1991. Після проведення перерахунку стаж на посадах судді складає 27 років 9 місяців 26 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання з 04.10.2025 становить 151 344,00 грн.
Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пунктом 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України).
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).
За приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIІІ).
Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами 4 та 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Разом із цим, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону №1402-VIII було передбачено певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Згідно пункту 22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.
За статтею 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Разом з тим, частиною 2 цієї статті прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах: від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.
Суд зазначає, що позивач навчався у Військовому Червонопрапорному інституті з 1985 по 25.06.1990 за спеціальністю правознавство відповідно до диплому НОМЕР_1 .
Також, суд зазначає, що відповідно до розрахунку Київського апеляційного суду від 03.10.2025 №269/03-24/25 строкова військова служба 10.04.191 по 04.06.1983 - 2 роки 1 місяць 26 днів та половина навчання у Військовому Червонопрапорному інституті - 2 роки 4 місяці 29 днів включено до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання.
Крім того, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, зарахувавши позивачу період проходження строкової військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 лише до загального стажу роботи діяв неправомірно. 
Водночас, щодо зарахування періодів проходження військової служби з 04.06.1983 по 28.08.1985 та з 25.12.1992 до 05.05.1999 до стажу роботи судді, суд зазначає наступне.
У відповідності до положень частини другої Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
Суд вказує, що відповідно до послужного списку позивача з 25.12.1992 по 05.05.1999 він перебував на військовій службі за контрактом офіцерського складу. Також з 04.06.1983 по 28.08.1983 проходив надстрокову службу.
Отже, періоди з 04.06.1983 по 28.08.1985 та з 25.12.1992 до 05.05.1999 не підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, так як в ці періоди позивач не проходив строкову військову службу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.04.2016 у справі №800/463/15 та від 16.05.2018 №800/367/17.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі.
Крім того, за приписами ст. 151 Конституції СРСР, яка діяла на час перебування позивача на посаді члена (судді) військових трибуналів, передбачалось наступне:
«В СРСР діють Верховний Суд СРСР, Верховні Суди союзних республік, Верховні Суди автономних республік, крайові, обласні, міські суди, суди автономних областей, суди автономних округів, районні (міські) народні суди, а також військові трибунали у Збройних Силах».
Статтею 152 зазначеної Конституції визначалось, крім іншого, що судді військових трибуналів обираються Президією Верховної Ради СРСР строком на п`ять років, а народні засідателі - зборами військовослужбовців строком на два з половиною роки.
Відповідно до ст. 1 Положення про військові трибунали, затвердженого Законом СРСР «Про затвердження Положення про військові трибунали» від 25.12.1958 року:
«У відповідності із Конституцією СРСР військові трибунали є судами СРСР, входять у єдину судову систему СРСР та діють у Збройних Силах СРСР».
Постановою Верховної Ради України від 03.02.1993 №2979-ХІІ були перейменовані військові трибунали України у військові суди України.
Суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було зараховано період на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 31.12.1991.
Однак, відповідно до розрахунку Київського апеляційного суду від 03.10.2025 №269/03-24/25, послужного списку позивача та рішення Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2040/0/15-25, позивач з 03.08.1190 по 01.12.1992 працював на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зарахований період роботи на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 31.12.1991.
Щодо зарахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), суд зазначає наступне.
За нормами частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-12, яка діяла на час обрання позивача на посаду безстроково, право на зайняття посади судді має громадянин України, який має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
Крім того, на той самий час, вимога наявності стажу роботи у галузі права не менш як три роки, за приписами статті 127 Конституції України, була обов`язковою для зайняття посади судді.
Суд вказує, що відповідно до послужного списку позивача після здобуття вищої юридичної освіти позивач з 25.12.1992 по 01.04.1998 працював на посаді начальника юридичної служби - юрисконсульта 6 дивізії Національної гвардії України та з 01.04.1998 по 05.05.1999 працював на посаді помічника командира дивізії з юридичних питань - юрисконсульта 6 дивізії Національної гвардії України.
Таким чином, до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 підлягає зарахуванню стаж роботи в галузі права (3 роки) як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.
Крім того, згідно з правовою позицією, яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом (постанови від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 31.10.2019 у справі № 766/17221/16-а, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21), стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2040/0/15-25 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Цим рішенням встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 який дає їй право на відставку, становить 36 років 3 місяці 22 дні, а саме:
- стаж роботи на посаді судді - 28 років 8 місяців 27 днів;
- період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 26 днів;
- половина строку навчання за денною формою - 2 роки 4 місяці 29 днів;
- робота на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу - 2 роки 3 місяці 29 днів;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.
Враховуючи вище викладене, ефективним захистом прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 3 роки, періоду строкової військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 - 2 роки 1 місяць 26 днів та роботу на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 01.12.1992 та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 3 роки, періоду строкової військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 - 2 роки 1 місяць 26 днів та роботу на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 01.12.1992, з урахуванням раніше виплачених сум.
Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 3 роки, періоду строкової військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 - 2 роки 1 місяць 26 днів та роботу на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 01.12.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україи в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 3 роки, періоду строкової військової служби з 10.04.1981 по 04.06.1983 - 2 роки 1 місяць 26 днів та роботу на посаді члена військового трибуналу Богонурського гарнізону Забайкальського військового округу з 03.08.1990 по 01.12.1992, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 22 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних поноважень- Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ЄДРПОУ 42098368).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.