Баранівський районний суд Житомирської області    

Справа № 273/759/25
Провадження № 2-о/273/30/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., з участю заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Баранівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги мотивувала тим, що з 1992 року вона проживала без реєстрації зі своєю матір`ю ОСОБА_3 і до смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та вела з нею спільне господарство. За життя її мати заповіту не склала. На момент смерті матері у неї було два спадкоємці першої черги: заявниця та її рідна сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак старша сестра ОСОБА_2 , від прийняття спадщини відмовилась, про що 06.10.2023 року склала відповідну заяву. Заявниця здійснила поховання матері, упорядкувала її могилу та з дня смерті і по теперішній час проживає та доглядає за будинком і земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 01.05.2025 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Присяжнюка В.О. з метою заведення спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_3 , на що отримала відмову, у якій їй рекомендовано звернутись суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з померлою матір ОСОБА_3 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свою заяву з підстав, викладених у ній, просила цю заяву задоволити. Додатково пояснила, що її мати померла в 2006 році, а так як вона проживала разом з нею, то вона думала, що прийняла спадщину, а тому не зверталася до нотаріуса. З ними проживав ще її брат, який помер у 2004 році, ще до смерті матері. Місцем смерті матері вказано м. Київ, бо вона проходила лікування у місті Києві. 
Представник заінтересованої особи Баранівської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника та не заперечує щодо задоволення вимог заяви ОСОБА_1 . 
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та не заперечує щодо задоволення вимог заяви ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом заявниці. ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю ще зі свого народження і до смерті матері. З ними разом проживав ще син померлої ОСОБА_5 , але він вже давно помер. 
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом заявниці, товаришував у дитинстві з її сином. ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю десь з 1990-х років, її батько помер перший, а потім померла мати. 
Заслухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дослідивши та оцінивши здобутi й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_4 підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.6). 
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ Голосівського району ( а.с.9).
Згідно копії довідки старости сіл Марківка, Стара Гута, Глибочок від 09.02.2022 року №43 згідно записів погосподарської книги №7 за 2017-2022 оки за померлою ОСОБА_8 рахується житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно копії довідки в.о.старости сіл Марківка, Стара Гута, Глибочок від 16.04.2025 року№ 90 ОСОБА_3 постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З нею на момент смерті проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 (а.с.15). 
Маючи намір оформити спадщину після смерті матері, заявник звернулася до приватного нотаріуса Звягельського нотаріального округу Присяжнюка В.О., проте їй було відмовлено в зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду із заявою продовження терміну для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю (а.с.14). 
Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним фактпостійного проживання ОСОБА_1 її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її смерті за адресою АДРЕСА_1 . Встановлення такого факту єнеобхідним для реалізації права на оформлення спадщини заявником, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення вищевказаного факту породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Баранівська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя        Бєлкіна Д.С.