Справа № 461/8722/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф 
Провадження № 22-ц/811/2927/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 
Провадження № 22-ц/811/3091/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Якимчук Л.С.
з участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , представників АТ «Ідея Банк» - Рибак Н.І., ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року, та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_7 на додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року у справіза позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Друга білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором, –

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 жовтня 2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_8 було укладено Кредитний договір №Z06.232.72524, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 50400 грн. та зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами, згідно з умовами цього Договору. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, перерахувавши кредитні кошти. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, станом на дату смерті у нього утворилася непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 94682,87 грн. 17.05.2024 року банк надіслав до Другої білоцерківської державної нотаріальної контори претензію кредитора №12.1.4/11627 від 17.05.2024 року, банк повідомив листом нотаріальної контори від 23.05.2024 року, що претензія кредитора приєднана до матеріалів спадкової справи за №603. Заборгованість за кредитним договором на момент звернення із цим позовом становить 94 682,87 грн., яка розрахована з урахуванням того, що починаючи з 09.11.2021 року (дата смерті позичальника) банком було припинено будь-які нарахування за кредитним договором. Згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.10.2024 №398235458, позичальнику на дату смерті належало на праві приватної власності 1/2 квартира АДРЕСА_1 . АТ «Ідея Банк» пред`явлено вимоги у цій справі до ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті позичальника. 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2025 року залучено до розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Друга білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором, в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 .
Позовні вимоги до ОСОБА_2 залишено без розгляду.
З урахуванням наведеного банк просив:
- стягнути з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_9 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 94682,87 грн., а саме з ОСОБА_6 – 47341,43 грн., ОСОБА_5 -47341,43 грн.;
- стягнути з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 3038 грн, а саме з ОСОБА_6 – 1514 грн., ОСОБА_5 -1514 грн.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Друга білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 389 грн. 82 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 389 грн. 81 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 811,97 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 811,98 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Онисковець М.Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Друга білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт вказує, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/1612/24 задоволено позов ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про звільнення майна з під арешту. У цьому рішенні суд покликається на ст. 1281 ЦК України, згідно якої кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Цим судом досліджувалась спадкова справа №255/2022 щодо майна померлого ОСОБА_8 , у якій відсутні будь-які вимоги кредиторів до спадкоємців боржника. Виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_8 , де стягувачем було АТ «Ідея Банк», було закрите 04.02.2022 року у зв`язку із смертю боржника. Відсутні докази того, що у передбачені ст. 1281 ЦК України строки банк звертався з вимогами до спадкоємців ОСОБА_8 17.07.2023 року ОСОБА_1 в інтересах дітей зверталася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Суд безпідставно не взяв до уваги те, що позивачу було відомо про смерть боржника ще з 2022 року, а претензію боржникам було надіслано до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори лише 17.05.2024 року, і оскільки позивач не пред`явив у встановлені законом строки претензії до спадкоємців ОСОБА_8 , тому позбавлений права вимоги про стягнення заборгованості зі спадкоємців. З наведених підстав просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Додаткове рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 – ОСОБА_7 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В апеляційній скарзі покликається на те, що увалою Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року залучено до розгляду цивільної справи як співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 . Позовні вимоги до ОСОБА_2 було залишено без розгляду. 18 листопада 2024 року між Адвокатським об`єднання «АКТ» в особі керівника Онисковця Миколи Юрійовича та Мохнач Оленою Олександрівною (Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги №1811/24, предметом якого є надання
адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у
всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням
порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.чином було звернуто увагу Підставою для подання заяви про ухвалення додаткового рішення є норми ч. 5 ст. 142 ЦПК України, згідно яких у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат,
пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 
На підставі наведеного просить скасувати додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2025 року та стягнути з Акціонерного товариства «Ідея
Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – Бордусенка Б.С. на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення представників АТ «Ідея Банк» Рибак Н.І., ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2016 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №Z06.232.72524, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 50400,00 грн., які зобов`язувався повернути разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.
 
Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору банк надав кредит у день підписання даного договору строком на 30 місяців.
 
Долученими до справи належно завіреними копіями меморіальних ордерів безспірно підтверджується, що АТ «Ідея Банк» виконав зобов`язання згідно умов кредитного договору.
 
Копією свідоцтва про смерть, виданого 10.11.2021 року серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено загальне правило, за яким зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. 
Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, виданої АТ «Ідея Банк», станом на 09.11.2021, на день смерті позичальника, у нього склался заборгованість за кредитним договором у розмірі 94682,87 грн.
 
На підтвердження вище вказаної заборгованості за кредитним договором позивач надав виписку по рахунку № НОМЕР_2 (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_3 ), а також довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10.10.2024, з яких вбачається, що заборгованість позичальника за кредитним договором розрахована до 09.11.2021, до дня смерті позичальника, після чого банк припинив будь-які нарахування за кредитним договором.
 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Ідея Банк» посилався на те, що за кредитним договором з відповідачів підлягає стягненню весь залишок по тілу кредиту (прострочений борг), що залишився несплаченим позичальником, а також проценти за користування кредитними коштами, плата за обслуговування кредиту, нараховані по день смерті позичальника. 
 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надіслав до Другої білоцерківської державної нотаріальної контори претензію кредитора №12.1.4/11627 від 17.05.2024, у відповідь на яку 05.06.2024 отримано лист, за змістом якого було підтверджено факт отримання вище вказаної претензії АТ «Ідея Банк» та вказано, що претензія кредитора приєднана до матеріалів спадкової справи за №603, проте заборгованість по кредитному договору залишається непогашеною.
 
Позивач зазначає, що згідно з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.10.2024 №398235458, позичальнику на дату смерті належало на праві приватної власності 1/2 квартира АДРЕСА_1 . 
Згідно з частинами 2 та 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц: 
« 39. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. 
40. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
41. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.». 
 
Пункт 6.1 глави 6 розділу 3 частини ІІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 передбачає, що нотаріус за місцем відкриття спадщини приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Вимоги мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про заявлені вимоги нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.
З відповіді Другої білоцерківської державної нотаріальної контори №1108/02-4 від 23.05.2024 вбачається, що станом на 24.05.2024 року свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого ОСОБА_8 не видавалося.
Згідно зі частиною 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
З матеріалів спадкової справи №255/2022 щодо майна померлого ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 12 липня 2022 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_8 . 
 
Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої білоцерківської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії ОСОБА_10 від 23 лютого 2023 року, законний представник спадкоємців ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_1 надала усі необхідні документи для видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 , яким є частка квартири АДРЕСА_3 . 
Зі спадкової справи №255/2022 також вбачається, що ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири під номером АДРЕСА_3 на ім`я малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . 
Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 та відповідачами по даній справі є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє їх матір, ОСОБА_1 , оскільки вони прийняли спадщину, а відтак суд правомірно залучив їх до участі у справі. 
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №711/8135/16-ц, зазначено про те, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину, то кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця», чому кореспондує частина 3 статті 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
 
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
 
Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
 
Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої білоцерківської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії ОСОБА_10 від 23 лютого 2023 року, після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, яке складається з частки квартири АДРЕСА_3 , доказів його вартості матеріали справи не містять. 
 
При цьому, необхідно вказати, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, якщо такий заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. 
 
Дана позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду №640/6274/16-ц від 18.09.2019 року. 
 
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
 
А згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спадкоємці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , законним представником яких є їх матір ОСОБА_1 , які є відповідачами по справі, прийняли спадщину після смерті їх батька, ОСОБА_8 , тому відповідно до ст. 1218 ЦК України, прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
 
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Ідея Банк» та стягуючи з ОСОБА_5 та з ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі по 25 389 грн. 82 коп. з кожного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в розмір заборгованості за кредитним договором №Z06.232.72524 від 27.10.2016 року, крім заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами, включена заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 43 903,24 грн., та вважаючи таку умоу догоовру нікчемною, дійшов висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_8 становить: 43 094,57 грн. – тіло кредиту; 7685,05 грн. проценти за користування кредитними коштами, а всього 50779.62 грн. 
 
Колегія суддів враховує те, що рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року в частині визначеного судом розміру заборгованості ОСОБА_8 50779.62 грн., яка визначена судом без врахування заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, АТ «Ідея Банк» не оскаржувалося, а відтак в частині відмови у стягненні з відповідачів на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, судом апеляційної інстанції не перевіряється. 
Враховуючи те, що фактично отримані та використані ОСОБА_8 кредитні кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк» ним за життя не були не повернуті, спадкоємці боржника, його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , прийнявши спадщину, є боржниками перед кредитором, а тому їх обов`язком є сплатити наявну у спадкодавця ОСОБА_8 заборгованість.
 
У зв`язку із тим, що спадкоємцями ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє їх матір ОСОБА_1 , заборгованість спадкодавця перед АТ «Ідея Банк» не сплачена, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених прав позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 43 094,57 грн. та процентами за користування кредитними коштами в розмірі 7685,05 грн., підлягає стягненню із спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє їх матір ОСОБА_1 , у зв`язку з чим правомірно частково задовольнив позовні вимоги АТ «Ідея Банк».
 
Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, апелянт посилається на те, що АТ «Ідея Банк» втратив право вимоги до спадкоємців боржника, оскільки не пред`явив у встановлені законом строки вимоги до спадкоємців ОСОБА_8 .
Заперечуючи щодо таких доводів ОСОБА_1 , АТ «Ідея Банк» посилалося на те, що вимога до спадкоємців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтресах яких діє їх матір, ОСОБА_1 , про погашення заборгованості за кредитним договором, була пред`явлена протягом шести місяців з дня, коли АТ «Ідея Банк» стало відомо про прийняття спадкоємцями спадщини після смерті спадкодавця, ОСОБА_8 , оскільки свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося.
Відповідно до частини першої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вини спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. 
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяцівз дня одержання спадкоємцем свідоцтв про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. (частина 2 статті 1281 ЦК України). 
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. (частина 3 статті 1281 ЦК України).
Тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить про те, що вказна норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі №638/1046/14-ц зазначила про те, що кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до виомг статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано – через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України – через консульські установи). Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. (пункти 56, 57 постанови).
Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2023 року судом розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітінх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до АТ «Ідея Банк», третя оосба приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічев О.М., Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управілння Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Ідея Банк» 17 липня 2023 року, зазначивши про те, що спадщину на належне ОСОБА_8 майно після його смерті прийняли їхні неповнолітні діти, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зі згаданого вище рішення суду вбачається, що представник АТ «Ідея Банк» 03 жовтня 2023 року Михашула Є.І. подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначила про те, що саме з позовної заяви ОСОБА_1 АТ «Ідея Банк» дізналося, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_8 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, і що спадщину прийняли його неповнолітні діти, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Представник АТ «Ідея Банк» у відзиві також зазначила, що положеннями статті 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та /або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємцця, який прийняв спадщину не пізніше шести місяців з дня одерання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщинук на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
У цьому ж відзиві представник АТ «Ідея Банк» вказав на те, що спадкоємці ОСОБА_8 , які прийняли його спадщину, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мають обов`язком виконати зобов`язання спадкодавця за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна, що АТ «Ідея Банк» вважає пред`явленням вимоги до спадкоємців про сплату ними заборгованості спадкодавця. 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, шо характеризується чесністю, відкритістюі повагою інтереісвіншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що зазначення представником АТ «Ідея Банк» у відзиві на позов про обов`язок спадкоємців ОСОБА_8 , що прийняли його спадщину, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виконати зобов`язання спадкодавця за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна, слід вважати пред`явленням вимоги до спадкоємців про сплату ними заборговнаості спадкоємця в межах успадкованого ними майна. 
Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2023 року, ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Ідея Банк» 17 липня 2023 року, зазначивши про прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_8 – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , предстаивнк відповідача АТ «Ідея Банк» 03 жовтня 2023 року подав відзив на позов, у якому зазначив, що про смерть ОСОБА_8 та прийняття спадщини після його смерті його спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , АТ «Ідея Банк» стало відомо з позовної заяви ОСОБА_1 , тобто, ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
З врахуванням цих встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів вважає, що подавши 03 жовтня 2023 року відзив на позов, який був поданий ОСОБА_1 17 липня 20223 року і з час подання якого банку стало відомо про прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , АТ «Ідея Банк» своєчасно пред`явив вимогу до спадкоємців ОСОБА_8 , які прийняли спадщину після його смерті - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зазначивши про це у відзиві на позов.
Встановивши, що законний представник спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 не повідомила АТ «Ідея Банк» про відкриття спадщини, якому про смерть боржника ОСОБА_8 та про прийняття спадщини пісял його смерті спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стало відомо з позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання виокнавчого напису таким, що не підлдягає виконанню, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск АТ «Ідея Банк» строку пред`явлення вимоги до спадкоємців після смерті боржника, ОСОБА_8 .
Інші доводиа апеляційної скарги на рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 липня 2025 року не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Онисковець М.Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора, про стягнення боргу за кредитним договором. 
Як вбачається з позовної заяви, поданої 29.10.2024 року, АТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В подальшому, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року вирішено залучити до розгляду цивільної справи в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 . 
Цією ж ухвалою позовні вимоги до ОСОБА_2 було залишено без розгляду. 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 389 грн. 82 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 389 грн. 81 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 811,97 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 , законним представником якого є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 811,98 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стороною відповідача у своєму відзиві та наступних процесуальних документах по суті справи було заявлено про те, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат становить 20 000.00 грн., у судовому засіданні 23 квітня 2025 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Онисковцем М.Ю. було зроблено заяву про намір подачі заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, що узгоджується з частиною 8 статті 141 ЦПК України.
Представник заявника Онисковець М.Ю. в обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що 18 листопада 2024 року між Адвокатським об`єднання «АКТ» в особі керівника Онисковця Миколи Юрійовича та Мохнач Оленою Олександрівною (клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги №1811/24, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. 
Відповідно до умов договору, а саме п.3.1 гонорар є формою винагороди Адвокатському Об`єднанню за здійснення захисту, представництва інтересів та надання інших видів правової (професійної правничої) допомоги клієнту.
Згідно з п.3.2. розмір гонорару, який клієнт має сплатити Адвокатському Об`єднанню за надання правової (професійної правничої) допомоги встановлюється в розмірі 4 000 (чотири тисячі гривень) гривень нуль копійок за 1 (одну) годину роботи/наданих послуг, якщо інше не передбачено додатковою угодою до даного договору, якою можуть встановлюватись окремі розмір та порядок оплати за окремі послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням. 
Як вбачається з п. 3.3, 3.4 договору, оплата здійснюється поетапно та суму визначену в звіту про виконану Адвокатському Об`єднанням роботу/надані послуги та витрачений час; підставою для оплати є: 1) звіт про виконану Адвокатським Об`єднанням роботу/ надані послуги та витрачений час; 2) рахунок-фактура. 
Із наданого звіту про надані юридичні послуги №2504/25 від 25 квітня 2025 року вбачається, що Адвокатським об`єднання було надано наступні послуги: 1. Ознайомлення з матеріалами справи та первинне консультування ОСОБА_2 щодо правового захисту в рамках справи про стягнення боргу за кредитним договором – 3 години; 2. Написання та подання до суду відзиву на позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» - 5 годин; 3. Написання та підготовка запиту про надання інформації від Другої білоцерківської державної нотаріальної контори – 1 година; 4. Написання та подання до суду клопотання про витребування доказів у справі, зокрема копію спадкової справи №255/2022, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 для долучення до матеріалів судової справи – 1 година; 5. Написання та подання до суду письмових заперечень (доповнення до відзиву на позовну заяву) на позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» - 2 години; 6. Ознайомлення з копією спадкової справи. Написання та подання до суду додаткових пояснень щодо отриманої копії спадкової справи №255/2022, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 – 3 година; 7. Участь у судових засідання в режимі відеоконференції – 1 година. Всього: 16 (шістнадцять) годин наданих послуг. 
Вартість послуг за надання правничої допомоги в цивільній справі №461/8722/24 становить 20 000,00 грн.
В подальшому Адвокатським об`єднанням було виставлено Клієнту рахунок на оплату №2504/25 від 25 квітня 2025 року у розмірі 20 000,00 грн, на підтвердження оплати правничої допомоги було долучено платіжну інструкцію №ХНТХ-4С9Е-ТСХ0-8ВЕ8 від 27 квітня 2025 року на суму 20 000,00 грн. Призначення платежу: «Надання послуг з правничої допомоги відповідно до звіту №2504/25 від 25.04.20235 року до Договору про надання правничої допомоги №1811/24 від 18.11.2024 року. Платник ОСОБА_2 ».
12 травня 2025 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких АТ «Ідея Банк» не погоджується з такою заявою, вважає її безпідставною та необґрунтованою. 
Зазначає, що про прийняття спадщини ОСОБА_2 позивач дізнався 05.06.2024 з відповіді Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори, інформація про інших спадкоємців у відповіді не була зазначена. У відзиві на позовну заяву представником ОСОБА_2 було зазначено про те, що ОСОБА_2 не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, АТ «Ідея Банк» заявило клопотання про витребування у Другої білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені колії спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 12.02.2025 постановлено витребувати у Другої Білоцерківської Державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи №255/2022 АТ «Ідея Банк» стало відомо про те, що ОСОБА_1 , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , подала заяву про прийняття спадщини. 
Також, зі спадкової справи №255/2022 АТ «Ідея Банк» стало відомо про те, що ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтв про право спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири під номером АДРЕСА_3 на ім`я малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 , який на день смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що АТ «Ідея Банк» під час подачі позову до ОСОБА_2 діяло добросовісно і не знало про зазначене до подання позову у цій справі, та дізналось про такі обставини тільки після ознайомлення зі спадковою справою №255/2022, належним чином засвідчена копія якої надіслана до суду Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 12.02.2025 року.
Крім того, представник позивача зазначає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. є необґрунтованою, неспівмірною із складністю судового спору, значно завищеною, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених ч. 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року було вирішено залучити до розгляду цивільної справи в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником яких є ОСОБА_1 . Позовні вимоги до ОСОБА_2 було залишено без розгляду.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку з вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі. При цьому заявник повинен зазначити, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача.
Отже, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України обов`язковою умовою компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в разі залишення позову без розгляду, є необґрунтовані дії позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду
В своїй постанові від 18 грудня 2019 року в справі 640/1029/18 та ухвалі від 12 травня 2020 року у справі №464/104/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що для відшкодування витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України необхідно встановити факт зловживання позивачем його процесуальними правами, відсутність у сторін спору, відсутність предмету спору, свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції.
Поняття зловживання процесуальними правами міститься у ст. 44 ЦПК України. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №741/1681/17 Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, послався, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Суд першої інтанції вірно зазначив, що за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Судом першої інстанції встановлено, що АТ «Ідея Банк» подало до Галицького районного суду м. Львова позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , яка відповідно до відповіді Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 23.05.2024 року прийняла спадщину, інформація про інших спадкоємців у відповіді не була зазначена. У відзиві на позовну заяву представником ОСОБА_2 було зазначено про те, що ОСОБА_2 не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, АТ «Ідея Банк» заявило клопотання про витребування у Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 12.02.2025 постановлено витребувати у Другої Білоцерківської Державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 і лише після ознайомлення з матеріалами спадкової справи №255/2022. АТ «Ідея Банк» стало відомо про те, що ОСОБА_1 , яка діє як законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , подала заяву про прийняття спадщини. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу, а саме залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.
За таких обставин, судом не встановлено наявність необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача, а тому підставним таобгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. 
Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення суду не спростовують правильних висновків сууд першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_7 на додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року- залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року та додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 12 червня 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк