ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/46148/24 Суддя першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Файдюка В.В.,
суддів - Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - позивач, ГУ ПФ у Київській області) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі - відповідач, ДСП «ЦППРВ») про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за період з 01.08.2024 по 25.09.2024 у сумі 27 336 808,12 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи підтверджують наявність заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій на підставі розрахунків, які своєчасно направлялися підприємству та останнім не оскаржувалися.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, судом не було надано жодної оцінки відзиву на позову, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 02.03.2026.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 19.05.2026.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ДСП «ЦППРВ зареєстроване у ГУ ПФ у Київській області як суб`єкт підприємницької діяльності та платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 6).
У період з січня по вересень 2024 року позивачем надавалися відповідачу відомості щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, у цей же період позивачем направлялися відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком 1.
Отримання указаних відомостей та розрахунків ДСП «ЦППРВ» не заперечується, а розмір заборгованості, згідно з актом звірки розрахунків між ГУ ПФ у Київській області та ДСП «ЦППРВ» по розрахунках відшкодування виплат по пільгових пенсіях (Список №1) за січень - вересень 2024 року станом на 25.09.2024 складає 27 336 808,12 грн.
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1), суд першої інстанції з урахуванням позицій Верховного Суду прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено розмір належної до стягнення суми коштів, а доказів оскарження відповідних розрахунків або сплати нарахованих сум відповідачем не надано.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону.
Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку, зокрема, підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Інструкція №21-1 регламентує процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 указаної Інструкції платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники-роботодавці, а саме - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.
Згідно з пунктом 6.1 Інструкції №21-1 для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6.2 Інструкції №21-1 передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
За правилами пункту 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. 
Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам (пункт 6.5 Інструкції №21-1).
При цьому приписами пункту 6.7 Інструкції №21-1 закріплено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. 
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду. У свою чергу відповідач - підприємство, зобов`язане здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах, визначених позивачем.
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. При цьому матеріали справи не свідчать про те, що відповідач має пільги щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Пенсії, призначені його колишнім працівникам, фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та підлягають відшкодуванню підприємством.
З урахуванням наведених норм колегія суддів вважає, що ДСП «ЦППРВ» має законодавчо визначений обов`язок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
При цьому, оскільки розрахунки та рішення про призначення колишнім працівникам відповідача пенсій підприємством не оскаржені, то це свідчить про наявність підстав для задоволення позову.
Наведений висновок щодо застосування згаданих правових норм викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №826/8883/17, від 26.10.2022 у справі №812/1231/17, від 14.09.2022 у справі №817/1943/17.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано мотиви відзиву на позов, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки аналіз змісту заяви відповідача від 04.12.2024 свідчить, що у ньому описаний алгоритм розрахунків ДСП «ЦППРВ» з ГУ ПФ у Київській області та висловлено прохання розпочати розгляд справи по суті у першій декаді 2025 року з огляду на специфіку фінансування. Однак мотиви цієї заяви не містять заперечень щодо правильності обчисленої позивачем суми коштів чи порушення процедури повідомлення про її нарахування.
З приводу наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції акта звірки розрахунків між ГУ ПФ у Київській області та ДСП «ЦППРВ» по розрахунках відшкодування виплат по пільгових пенсіях (Список №1) за грудень 2025 року станом на 01.01.2026, за яким залишок несплаченої заборгованості складає 379 319,17 грн, та листа ГУ ПФ у Київській області від 30.04.2026 №1000-0605-8/50552, за яким заборгованість станом на 01.01.2025 в сумі 30 156 146,14 грн погашена 28.12.2025, а станом на 01.01.2016 - погашена 29.01.2026, колегія суддів зазначає, що подальша сплата підприємством спірних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період 01.08.2024 - 25.09.2024 не свідчить про неправильність висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог станом на 06.06.2025 (день ухвалення рішення).
Крім іншого, за позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах погашення частини суми заборгованості, визнаної судом, добровільно не виключає примирення сторін на стадії виконання судового рішення чи, зокрема, ухвалення судом рішення про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в цій частині (постанова від 29.05.2025 у справі №160/119/23).
Судовою колегією враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтею 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк
Судді Н.П. Бужак
Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 19 травня 2026 року.