Справа №296/14165/25
Категорія 35
2/295/2818/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Чішман Л.М., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу цивільну справу за позовом Поліського національного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:
25.02.2026 з Корольовського районного суду м. Житомира до Богунського районного суду м. Житомира надійшла вказана цивільна справа для розгляду за підсудністю.
Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №301 від 01.09.2023 про навчання у закладі вищої освіти 8786, 00 грн, а також 429, 18 грн – 3% річних, 1625, 75 грн – інфляційні втрати, витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування вимог зазначено, що 01.09.2023 між сторонами був укладений договір №301 про навчання у закладі вищої освіти. Навчання відповідача здійснювалось на умовах надання платних послуг, загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 98650 гривень.
12.12.2023 відповідач сплатив за І семестр 2023/2024 навчального року повністю 8800 грн., за ІІ семестр Відповідач кошти не сплатив, чим порушив п.1.2, пункти 5.4-5.7 Договору, у зв`язку з чим наказом ректора від 29.04.2024 року № 508/ст Відповідач був відрахований з 25.04.2024 р. зі складу студентів Університету за невиконання вимог навчального плану та за невиконання умов Договору.
Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції на момент відрахування відповідача зі складу студентів Університету становила 8786 гривень.

Ухвалою суду від 10.03.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, однак такі документи повернулися до суду неврученими адресату.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

01.09.2023 між сторонами був укладений договір №301 про навчання у закладі вищої освіти, згідно умов якого Позивач взяв на себе зобов`язання зарахувати Відповідача на навчання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів Відповідача його підготовку за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр (а.с. 8-11).
Відповідно до п.3.1.2, 3.1.5 Договору відповідач зобов`язався виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план, досягти визначених освітньою програмою результатів навчання, своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та порядку, встановленому цим Договором.
На підставі наказу ректора університету № 889/ст від 15.08.2023 «Про зарахування на навчання» Відповідача було зараховано з 01.09.2023 до Університету студентом 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю 205 «Лісове господарство» з терміном навчання з 01 вересня 2023 р. по 30 червня 2027 року (а.с. 16).
Відповідно до п. 5.3 Договору загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 98650 гривень.
Згідно п. 5.6 Договору Відповідач зобов`язався здійснювати оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача кожного семестру.
Відповідно до п. 5.7 Договору Відповідач зобов`язався сплатити 40% вартості освітньої послуги за 2023/2024 навчальний рік протягом 5 календарних днів після видання наказу про зарахування, а до 01 лютого 2024 року – 60% вартості освітньої послуги за ІІ семестр 2023/2024 навчального року. За наступні роки навчання Відповідач зобов`язався сплачувати 40% вартості освітньої послуги до 25 серпня відповідного року, та 60% вартості освітньої послуги за поточний навчальний рік – до 01 лютого відповідного навчального року.
Пунктом 6.1 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань.
Відповідно до п. 6.2 Договору Позивач може нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. 
Згідно з пунктом 6.3 Договору Відповідач може бути відрахований з Університету з підстав, визначених статтею 46 Закону України «Про вищу освіту», в тому числі за невиконання умов Договору.
Враховуючи умови п.5.7 Договору Відповідач повинен був сплатити протягом 5 календарних днів після видання наказу на зарахування (№ 889/ст від 15.08.2023 р.) за І семестр 2023/2024 навчального року 8800 грн., а до 01.02.2024 року повинен був сплатити за ІІ семестр 2023/2024 навчального року – 13200 грн. (без врахування індексу інфляції).
12.12.2023 Відповідач сплатив за І семестр 2023/2024 навчального року повністю 8800 грн., за ІІ семестр Відповідач не сплатив, чим порушив п.1.2, пункти 5.4-5.7 Договору, у зв`язку з чим наказом ректора від 29.04.2024 року № 508/ст Відповідач був відрахований з 25.04.2024 р. зі складу студентів Університету за невиконання вимог навчального плану та за невиконання умов Договору (а.с. 17).
Станом на 25.04.2024, коли Відповідач був відрахований з Університету, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становила 8786 гривень (а.с. 27).
13.11.2025 Позивач відправив на електронну адресу Відповідача претензію (вихідний № 2157/01-17 від 11.11.2025) та запропонував у семиденний строк з дати отримання претензії сплатити 10727,84 грн. на розрахунковий рахунок Позивача (основний борг – 8786 грн., 3% річних – 408,96 грн., інфляційні втрати – 1532,88 грн), однак на момент розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена (а.с. 18-21).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 638 ЦК України встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, встановивши на їх підставі фактичні обставини, дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за освітні послуги відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 01.09.2023, що призвело до порушення майнових прав позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 13, 15, 77, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 509, 525, 526, 610, 625, 91, 903 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Поліського національного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Поліського національного університету заборгованість за договором №301 від 01.09.2023 про навчання у закладі вищої освіти в розмірі 8786, 00 грн, а також 429, 18 грн – 3% річних, 1625, 75 грн – інфляційних втрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Поліського національного університету 3028, 00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Поліський національний університет, місцезнаходження: м. Житомир, Старий Бульвар, 7; код ЄДРПОУ: 00493681.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2026.

Суддя          Л.М. Чішман