ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року	справа № 380/1778/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій,- 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог та про зміну підстав позову, просить:
визнати протиправними дії, які полягають у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення 12518,80 грн.
зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із розрахунку місячного грошового забезпечення 41410, 20 грн., враховуючи раніше виплачені суми.

В обгрунтування позову зазначає, що за умови застосування НОМЕР_2 прикордонним загоном для обрахунку і виплати компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомого місячне грошове забезпечення у розмірі 24 042,90 грн, сума одноразової грошової допомоги має становити 252 450,45 грн (24 042,90 грн / 2 = 12 021,45 грн Х 21 рік), у той час як нарахована та виплачена ОСОБА_1 становить 131 447,40 грн (різниця – 121 003,05 грн), а сума компенсації за невикористану відпустку, загальним терміном 20 календарних дні, мала б становити 16 028,60 грн (24 042,90 грн / 30 = 801,43 грн Х 20 дні), у той час як нарахована та виплачена компенсація становить 8 345,87 грн (різниця – 7 682,73 грн). Нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби здійснено у значно меншому розмірі, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме гарантованих Законом України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” отримання грошового забезпечення та інших виплат у законодавчо визначеному розмірі.
Відповідач у відзиві вказав, що оскільки набуття права на грошове забезпечення не відбулось, оскільки набуття права на грошове забезпечення відбувається за безпосереднє виконання військових обов`язків, нарахування та виплата надбавки за вислугу років здійснена згідно встановленої у 2020 році надбавки за вислугу років, що виплачувалась та нараховувалась в розмірі 40% за безпосереднє виконання військових обов`язків.
Позивач у відповіді на відзив вказав, що відповідач на час звільнення позивача у листопаді 2025 року при нарахуванні та виплаті спірних виплат, розрахунковою величиною яких є місячний розмір грошово забезпечення протиправно не врахував як зміни у вислузі років позивача, так і зміни у нормах грошового забезпечення, які відбулися за час перебування позивача у соціальній відпустці та перебуванні у розпорядженні начальника загону, та відповідно провів розрахунки при звільненні виплативши грошове забезпечення у значно нижчому розмірі ніж гарантовано військовослужбовцям Державної прикордонної служби України станом на листопад 2025 року, що вказує на наявність дискримінаційних проявів по відношенню до позивача – жінки – військовослужбовця у зв`язку із перебуванням такої у соціальній відпусті у порівнянні із іншими військовослужбовцями при їх звільненні із аналогічними показниками у вислузі років та службовому становищі, для прикладу у розпорядженні за інших підстав.

Ухвалою суду від 06.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 27.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
Листом від 16.01.2026 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач надав особисті картки грошового забезпечення позивача за 2020 по 2025 роки, документальне підтвердження доведення сум належних виплат та утримань у зв`язку із звільненням з військової служби, витяги з наказів у період з 2020 року по 2025 рік.
Відповідно до витягів з наказів начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 03 березня 2020 року № 71-ОС та від 07 листопада 2022 року № 763-ОС позивачу надано, а наказами від 09 травня 2023 року № 481-ОС, від 09 листопада 2023 року № 1336-ОС, від 08 травня 2024 року № 633-ОС, від 06 листопада 2024 року № 1513-ОС та від 07 травня 2025 року № 644-ОС продовжено відпустку для догляду за дитиною.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №1505-ос від 07 листопада 2025 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Із вказаного наказу, а також з особистих карток грошового забезпечення вбачається, що позивачу у зв`язку із звільненням з військової служби нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019, 2020 роки тривалістю 20 календарних днів у сумі 8 345 грн. 87 коп., а також нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні із розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік служби у сумі 131 447 грн. 40 коп.
Відповідно до уже згаданого наказу №1505-ос від 07 листопада 2025 року календарна вислуга років позивача станом на 05 листопада 2025 року становить 21 рік.
Окрім того, із особистої картки грошового забезпечення позивача вбачається, що за 2020 рік у місяці вибуття останньої у відпустку без збереження грошового забезпечення у березні 2020 року розмір нарахованого місячного грошового забезпечення із розрахунку постійних його складових становив 12 518 грн. 80 коп.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення 41410 грн. 20 коп.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі – Закон № 2011-XII), Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 вказаного Закону).
Згідно із абзацом першим ч.4 згаданої норми грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом другим ч.4 ст.9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з наступними змінами та доповненнями; далі – Постанова №704) затверджено, зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Також, пунктом 5 вказаної постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання (підпункт 1) установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
Підпунктом другим п.5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Пунктом шостим Постанови №704 встановлено, зокрема, виплачувати надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16, надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством.
Окрім того, розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу із вислугою років від 15 до 20 років встановлено 40 %, а за наявності вислуги від 20 до 25 років встановлено 45 % (додаток 16 до вказаної постанови).
Відповідно підпункту 18 п.2 глави 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (з наступними змінами та доповненнями; далі – Інструкція №558), до вислуги років військовослужбовців для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні у тому числі період відпустки військовослужбовців-жінок у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а у виняткових випадках, якщо дитині необхідний домашній догляд згідно з медичним висновком, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (п.1 глави 2 розділу ІІІ Інструкції №558).
Розмір надбавки за особливості проходження служби кожному військовослужбовцю встановлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - наказами вищих начальників (командирів) (п.4 глави 2 розділу ІІІ Інструкції №558).
У рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац перший п.6 глави 8 розділу V Інструкції №558).
Відповідно до абзацу другого вказаної норми виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (абзац третій п.6 глави 8 розділу V Інструкції №558).
Згідно із п.6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: 1) для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород); 2) для військовослужбовців, які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних начальників (командирів), і тих, які до дня звільнення з військової служби були звільнені з посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), які вони отримували відповідно до законодавства за останніми штатними посадами, з урахуванням змін у вислузі років і нормах грошового забезпечення, у тому числі зміни розмірів посадових окладів та окладу за військовим званням.
З наведених норм можна прийти до висновку, що позивач набула право на місячний розмір грошового забезпечення як розрахункової величини для обрахунку і виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги.
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №22-ос від 06.01.2025 року встановлено преміювати військовослужбовців у відсотках залежно від тарифного розряду, зокрема, 8 тарифний розряд - 515%.
Із особистих карток грошового забезпечення позивача вбачається, що їй встановлено 8 тарифний розряд.
Також, згідно особистої картки грошового забезпечення позивача за 2020 рік станом на березень 2020 року (на місяць вибуття у відпустку по догляду за дитиною), їй нараховано місячне грошове забезпечення у сумі 12 518 грн. 80 коп., включаючи наступні його складові, які не мають разового характеру: посадовий оклад – 3 080 грн. 00 коп.; оклад за військове звання – 950 грн. 00 коп.; надбавка за вислугу років – 1 612 грн. 00 коп.; надбавка за особливості проходження служби – 2 256 грн. 80 коп.; премія – 4 620 грн. 00 коп.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин, викладених норм, суд дійшов висновку, що згадані грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку та одноразова грошова допомога позивача повинні були бути розраховані із включенням таких його видів: посадовий оклад – 5300 грн. 00 коп.; оклад за військове звання (штаб-сержант) – 1640 грн. 00 коп.; надбавка за вислугу років (45 % від ПО + оклад за звання) – 3123 грн. 00 коп.; надбавка за особливості проходження служби (40 % від ПО + оклад за звання + надбавка за вислугу років) – 4025 грн. 20 коп.; премія (515% від ПО) – 27295 грн. 00 коп., що разом становить місячне грошове забезпечення 41410 грн. 20 коп., у той час як відповідач, розраховуючи вказані виплати, безпідставно виходив із розміру місячного грошового забезпечення 12518 грн. 80 коп.
Як наслідок, суд дійшов висновку, що у даному випадку позовні вимоги є підставними та обгрунтованими.

За таких обставин, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення 41410 грн. 20 коп. не відповідає критерію правомірності, передбаченого п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправними.
Як наслідок обгрунтованими є похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.
Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення 12518 грн. 80 коп.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” за 2019-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із розрахунку місячного грошового забезпечення 41410 грн. 20 коп., враховуючи раніше виплачені суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович