ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Друзенко Н.В.

04 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/20507/25 пров. № А/857/5818/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 460/20507/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
07.11.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд: 
-визнати протиправною бездіяльність, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку 
-зобов`язати внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 05.04.2007р. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2026р. в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.12.2026р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Свідоцтва про хворобу №29 від 05.04.2007р. військово-лікарської комісії госпітальної військової частини НОМЕР_1 : п.11 (експертний діагноз, постанова ВЛК): цукровий діабет 1 тип, вперше виявлений, важка форма, ускладнена 27.02.2007р. Захворювання пов`язане з проходженням ВС. На підставі ст.: 12 а, графи ІІІ Розкладу хвороб, Наказу МОУ від 04.01.1994р. №2, 12.07.1999р. №207: непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку.
Відповідно до записів військового квитка позивача, серії НОМЕР_2 , розділу І «Відношення до військової служби»: п.5: «Призовною комісією при Рівненському міськвійськоматі Рівненської області визнаний придатним до військової служби; призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 16.10.2000р.»; п.7: «Військову присягу прийняв 26.11.2000р. у 113 військовій школі молодших спеціалістів; п.9: « 17 травня 2002 на підставі контракту прийнятий на строкову службу за контрактом у Збройні Сили України»; п.10: « 21.06.2007р. на підставі наказу МОУ №322 від 30.09.2002р. звільнений в запас». п.13: 05.04.2007р. медичною комісією при в/ч НОМЕР_1 визнаний непридатним до в/служби зі зняттям з в/о за гр.ІІІ ст.12 розкладу хвороб (наказ МОУ від 04.01.1994р. №2, 12.07.1999р. №207).
Розділ VI «Відмітки про військовий облік»: прийнятий на облік – 22.06.2007р., знятий з обліку – 26.06.2007р. (наказ МОУ №342).
Згідно військово-обліковим документом, сформованим 23.07.2025р. в застосунку «Резерв+», позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний. Відомості в графі «Підстава зняття/виключення» відсутні.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з запитом від 12.08.2025р. з метою отримання інформації щодо підстав взяття на військовий облік, причин невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо свідоцтва про хворобу №29 від 05.04.2007р.
Листом від 17.09.2025р. №1/20317 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що ОСОБА_1 взятий на облік автоматично на підставі п.17-1 Постанови КМУ від 16 серпня 2024 року №932 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (із змінами), та може бути мобілізований після визначення ступеня придатності до військової служби. Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів створений на підставі Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» №1951-VIII від 16.03.2017р., у зв`язку з тим, що наказ МОУ від 09.06.2006р. №342 втратив чинність станом на день створення ЄДРПВР тому інформація, що міститься в свідоцтві про хворобу №29 від 05.04.2007р. ВЛК госпітальної військової частини НОМЕР_1 складеної за результатом медичного огляду ОСОБА_1 до реєстру не вносилась. Для внесення відповідних відомостей про виключення з військового обліку необхідно прибути особисто до ІНФОРМАЦІЯ_5 у прийомні дні маючи при собі оригінал військового квитка, паспорт та РНОКПП та інші документи, що підтверджують право на виключення з військового обліку за станом здоров`я.
22.10.2025р. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 подав заяву щодо виправлення недостовірних відомостей та внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Листом від 06.11.2025р. №6/22552 ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відповідь такого ж змісту, що 17.09.2025р.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Преамбулою Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.» 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII від 25.03.1992р. (далі – Закон №2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.1-ч.2 ст.1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII).
ч.7 ст.1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені ст.33 – ст.37 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII.
ч.1-ч.5 ст.33 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» встановлено, що усі військовозобов`язані та призовники підлягають військовому обліку.
Військовий облік усіх військовозобов`язаних та призовників провадиться за місцем їх проживання, а також за обсягами та деталізацією і поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Зняттю з військового обліку призовників та військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягали громадяни України:
1) з військового обліку призовників: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;
2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу в органи внутрішніх справ, податкової міліції; які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України.
А відповідно до частини шостої цієї ж статті - виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягали громадяни України, які:
1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) припинили громадянство України;
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;
9) померли.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно свідоцтва про хворобу №29 від 05.04.2007р., ОСОБА_1 на підставі ст.12 а, графи ІІІ Розкладу хвороб, Наказу МОУ від 04.01.1994р. №2, 12.07.1999 №207: непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку.
У військовому квитку серії НОМЕР_2 містяться такі відмітки про військовий облік»: прийнятий на облік – 22.06.2007р., знятий з обліку – 26.06.2007р. (наказ МОУ №342).
Отже, у 2007 році позивач знятий з військового обліку, а не виключений.
Поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку» не є тотожними. Різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. 
Аналіз змісту відповідних положень ст.37 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» свідчить про те, що громадяни які підлягають виключенню з військового обліку повністю втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку – ні.
Відповідно до норм чинного законодавства, для внесення відповідної відмітки про виключення із військового обліку до військового квитка, або документу, що його замінює, повинні існувати відповідні підстави. Це саме стосується відмітки про те, що особа є невійськовозобов`язаною.
ч.6 ст.37 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом; 6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів «й» або «к» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до п.3 та п.4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Слід зауважити, що наказ Міністерства оборони України №207 від 12.07.1999р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.07.1999р. №501/3794, яким внесено зміни та доповнення до наказу Міністра оборони України №2 від 04.01.1994р. «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України».
На час зняття позивача з військового обліку та визнання його невійськовозобов`язаним (2007 рік) порядок медичного огляду установлювало Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністра оборони України № 2 від 04.01.1994р.
Даним підзаконним нормативно правовим актом затверджено Розклад хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України. Таким Розкладом визначено контингент осіб, які підлягають медичному огляду за графами, статті Розкладу хвороб та назви хвороб і фізичних вад (дефектів), за якими проводиться медичний огляд.
Однак, вказаний наказ втратив чинність 28.11.2008р. на підставі наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».
Колегія суддів наголошує, що в матеріалах справи відсутня постанова військово-лікарської комісії, якою в установленому порядку визнано позивача непридатним до військової служби, а також відсутні будь-які документи про актуальний стан здоров`я позивача.
п.1.1 глави 1 розділу II Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний та воєнний час.
В п.3.1 глави 3 Положення №402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому, особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
п.3.2 глави 3 Положення №402 передбачено, що повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
В п.3.3 глави 3 Положення №402 видно, що особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП формує електронне направлення в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015р. №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022р., введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022р. №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Разом з цим, 15.01.2015р. наказом Міністерства оборони України внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002р. щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20.12.2017р. №684 «Про затвердження Переліку випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних» зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах, відповідних підрозділах Служби безпеки України підлягають громадяни України, які: були засуджені до позбавлення волі за злочини середньої тяжкості та відбували покарання в установах відбування покарань; за рішенням військово-лікарських комісій (призовних комісій) визнані за станом здоров`я непридатними до служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідки.
Отже, починаючи з 13.02.2018р., громадяни України, яких визнано військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час (окрім через хвороби, які пов`язані з розладами психіки і поведінки, нервової системи, та їх наслідками) мають перебувати на військовому обліку.
п.17-1 Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024р. №932, встановлено, що стосовно громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років ДМС одноразово формує перелік відомостей, зазначених у п.п.1 - 11 п.5 цього Порядку, та передає їх Міноборони для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в установленому законодавством порядку з використанням засобів захисту інформації, що мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері захисту інформації, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.
Подальше внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які на такому обліку не перебувають, здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до ст.14 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з використанням засобів системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта.
На підставі відомостей, отриманих Міноборони відповідно до абзацу першого і другого цього пункту, здійснюється автоматичне взяття зазначених осіб на військовий облік.
Взяття на військовий облік громадян України, зазначених в абзаці першому і другому цього пункту, здійснюється за зареєстрованим/задекларованим їх місцем проживання, а у разі, коли місце проживання не зареєстровано/не задекларовано, - територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил.
Взяття на військовий облік зазначених осіб проводиться без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Порядок доповнено п.17-1 згідно постановою Кабінету Міністрів України №556 від 11.04.2025р.
Таким чином, позивач взятий на військовий облік суб`єктом владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 автоматично у відповідності до змін внесених до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024р. №932, в порядку визначеному п.17-1 постанови.
Крім того, взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, а саме на військовий облік військовозобов`язаних: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України (абз.7 п.2 ч.1 ст.37 Закону «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022р. затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Відповідно до ч.8-ч.9 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2016р. №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» регламентує ведення Реєстру.
Так, ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та наведених норм чинного законодавства України дають суду підстави для висновків, що дії Рівненського ОМ ТЦКСП про взяття позивача на військовий облік як військовозобов`язаного та внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідного запису, є правомірними та такими, що вчинені в межах наданих повноважень. Протиправної бездіяльності, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання позивача непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку, відповідач не допустив.
Зважаючи на викладене та на відсутність будь-яких інших записів про проходження ОСОБА_1 ВЛК і про визнання його повністю непридатним до військової служби, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав вважати позивача виключеним з військового обліку.
При цьому, законодавець виокремлював і виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», і при знятті з військового обліку, Законом передбачена можливість повторного взяття на такий облік.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що апелянт помилково ототожнює поняття, зазначаючи, що його повністю виключено з військового обліку.
Оскільки ОСОБА_1 саме знято з військового обліку на підставі Наказу МОУ №342, а не виключено з нього, він відповідно до абз.7 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII підлягав повторному взяттю на військовий облік.
Жодних інших підстав для виключення позивача з військового обліку судом не встановлено, а апелянтом не надано.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі № 460/20507/25- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель