Справа № 462/1526/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі: 
головуючого судді Гедз Б.М.,
з участю секретаря Сеньків Х.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Львові у порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, - 

встановив:

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» - адвокат А.В. Білинова звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзДВ Страхова компанія «Альфа-гарант» грошові кошти у розмірі 125 697,33 грн та понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу на суму 10 000,00 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 01.11.2023 о 13.40 год. у м. Львові на вул. Патона, 2, керуючи автомобілем марки Subaru Legacy, реєстраційний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1., 13.1. ПДР України та внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Крім того, ОСОБА_1 01.11.2023 о 13.40 год. у м. Львові на вул. Патона, 2, керував автомобілем марки Subaru Legacy, реєстраційний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом щодо результатів стану алкогольного сп`яніння «Драгер», згідно якого результат ОСОБА_1 становить 2,01 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.12.2023 у справі № 462/8878/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До ТДВ СК «Альфа-гарант» звернулось АТ СК «ІНГО» із заявою на виплату страхового відшкодування (претензія) № 6291364 від 12.01.2024, оскільки останнє сплатило потерпілій особі витрати на відновлення пошкодженого автомобіля і відповідно отримало право на компенсацію витрат від страховика винуватця ДТП. Позивачем виплачено 125 697,33 грн страхового відшкодування. Відповідно до п.п. а п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, якщо водій вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Відтак, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 125 697,33 грн. Просить позов задовольнити. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року позовну заяву ТДВ СК «Альфа-Гарант» залишено без руху, позивачу роз`яснено які саме недоліки позову слід усунути, порядок та строки їх усуненя. 
17.03.2025 із клопотанням про поновлення строку, позивачем на виконання ухвали суду від 05.03.2025 подано до суду письмову заяву про усунення недоліків позову, до якої долучено квитанцію на сплату судового збору. 
Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено його право, порядок та строк подання відзиву на позовну заяву. 
Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою проживання відповідача, вказаною у позовній заяві: м. Львів, вул. Авіаційна, 7, а також повторно адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , скеровувались ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією.
20.06.2025 на адресу суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» заперечив у повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку із необґрунтованістю такого. 
Крім того, 30.06.2025 на адресу суду надійшло письмове клопотання відповідача про призначення у вказаній справі судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої просить поставити запитання: 1) встановити реальний пробіг автомобіля «Peugeot 2008», р.н. НОМЕР_2 ; 2) яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 2008», р.н. НОМЕР_2 , із урахуванням ступеню його фізичного зносу та реального пробігу, а також технічного стану?; 3) яка вартість матеріального збитку у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Peugeot 2008», р.н. НОМЕР_2 ?.
З огляду на те, що питання призначення експертизи вирішується у підготовчому засідання, з метою справедливого та неупередженого розгляду, повного з`ясування обставин справи, ухвалою суду від 02.07.2025 цивільну справу за позовомТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування вирішено надалі розглядати за правилами загального позовного провадження.З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 22.09.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. На час проведення експертизи зупинено провадження у справі.
11.03.2026 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 76 від 09.03.2026 та повернуто до суду матеріали цивільної справи № 462/1526/25.
Ухвалою суду 23.03.2026 поновлено провадження у цивільній справі№ 462/1526/25 запозовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
07.05.2026 ухвалою суду постановлено закрити підготовче провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, призначено справу до судового розгляду по суті. 
Сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання за викликом суду не з`явились, при цьому позивач звертаючись до суду із позовом одночасно подав також письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. 
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом вживались заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровувались рекомендованою поштовою кореспонденцією судові повістки про виклики у судові засідання. Крім того, з огляду на те, що відповідач та його представник мають зареєстровані електронні кабінети у підсистемі «Електронний Суд», судом скеровано судові повістки в електронній формі до електронних кабінетів учасників справи у підсистемі «Електронний Суд», що підтверджується наявними у матеріалах справи довідок про доставку електронних документів (судових повісток) завчасно, до початку судових засідань у справі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). 
Згідно із ч. 7 ст. 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
За наведеного, оскільки неявка належним чином повідомлених судом учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи на підставі наявних у справі доказів
У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року у справі № 462/8878/23 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.11.2023 р. о 13:40 год. у м. Львові на вулиці Патона, 2 та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Згідно змісту вищезгаданої постанови ОСОБА_1 01.11.2023 р. о 13:40 год. у м. Львові на вулиці Патона, 2 керуючи автомобілем марки Subaru Legacy», номерний знак НОМЕР_1  не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Peugeot 2008», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальної шкоди, порушивши п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім цього, ОСОБА_1 01.11.2023 р. о 13:40 год., у м. Львові на вулиці Патона, 2 керував автомобілем марки «Subaru Legacy», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом щодо результатів стану алкогольного сп`яніння «Драгер», згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом 2,01 ‰, порушивши п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. 
Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01.11.2023, легковий автомобіль марки Subaru Legacy, реєстраційний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 був застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно діючого на 01.11.2023 поліса АТ № 003683175 із встановленим лімітом за шкоду майна у розмірі 160 000,00 грн.
02.11.2023 страхувальник автомобіля марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ТОВ «ОТП Лізинг» звернулось до АТ «СК «ІНГО» із повідомленням про автоаварію, яка мала місце 01.11.2023 у м. Львові на вул. Патона, 2.
Відповідно до страхового акта № 6391243 від 01.12.2023 дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 01.11.2023 за участю транспортних засобів марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та марки «Subaru Legacy», реєстраційний знак НОМЕР_1 , визнано страховою подією, страхове відшкодування яке підялгає виплаті: 142 863,70 грн.
Згідно із платіжної інструкції № 26034 від 15 грудня 2023 року АТ СК «ІНГО» перерахувало на користь ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування на автомобіль марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 142 863,70 грн. 
12.01.2024 АТ «СК «ІНГО» звернулось до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією про перерахування страхового відшкодування у регресному порядку, яке було сплачено у розмірі 142 863,70 грн за страховою подією 01.11.2023 за участю транспортних засобів марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та марки «Subaru Legacy», реєстраційний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку СК «Альфа-Гарант» суми страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу) за фактом зіткнення автомобілів 01.11.2023 сума страхового відшкодування становить 125 697,33 грн.
На підставі страхового акта СК «Альфа-Гарант» № ЦВ/24/0380 від 20.02.2024, згідно із платіжної інструкції № 43879 від 20.02.2024 ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено на користь АТ «СК «ІНГО» страхове відшкодування в порядку регресу за договором страхування № АТ -0003683175. 
За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до ст.18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинному на час виникнення між сторонами правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Згідно із ч. 2, 4 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Отже, у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), зроблено висновок, що «стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».
Відповідно до ст. 108 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 р. № 1909-ІХ Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Згідно п.38.1.1.а ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідач, заперечуючи проти заявленої позивачем суми страхового відшкодування, вказує на неналежність як доказу Акта огляду транспортного засобу від 01.11.2023, що серед іншого слугував підставою для проведення виплати страхового відшкодування у заявленому розмірі, при складенні такого відсутній представник АТ СК «ІНГО». До проведення огляду також не були залучений ні він, ні представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», чим допущено порушення процедури оцінки заподіяної шкоди транспортному засобу. З огляду на сумнів в об`єктивності Акта огляду автомобіля та належність рахунку-фактури № 17905 від 01.11.2023, які складені без проведення експертизи та запрошення винуватця ДТП заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення питань яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 2008», р.н. НОМЕР_2 , із урахуванням ступеню його фізичного зносу та реального пробігу, а також технічного стану?; 3) яка вартість матеріального збитку у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Peugeot 2008», р.н. НОМЕР_2 ?. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, атакож достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Статтею 102 ЦПК України врегульовано питання щодо вимог до висновку експерта.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №911/482/17 від 20.03.2018 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Згідно висновку № 76 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі № 462/1526/25 від 09 березня 2025 року вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 01.11.2023 без врахування ПДВ становить 77 848,12 грн. 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти належність, допустимість і достовірність кожного доказу представленого учасниками справи окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування на суму 77 848 (сімдесят сім тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 12 копійок. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктами 1, 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20).
Згідно наявного у матеріалах справи Витягу із Договору про надання професійної правничої допомоги від 14 травня 2019 року, укладеного між СК «Альфа-Гарант» та АБ «Грідін і Партнери», завдання-доручення № 280 до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 від 10.04.2024, Акта прийому-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 та детального розрахунку і опису робіт від 22.01.2025 встановлено факт погодження сторонами та надання позивачу послуг правової допомоги на суму 10 000 грн. 
Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача також 6 193,29 грн понесених витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264-265, 268, 274-275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 512, 993, 1166, 1188 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування в розмірі 77 848 (сімдесят сім тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 12 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 26 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 193 (шість тисяч сто дев`яносто три) гривні 29 копійок. 
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. 

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант», ЄДРПОУ 32382598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 18.06.2026.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз
З оригіналом згідно.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/1526/25. 
Суддя Б.М. Гедз