Справа № 756/9382/25
Провадження № 2/756/660/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
22 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Пукала А.В.,
за участю
секретаря судового засідання Зінець К.Б.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Торхової А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" про захист прав споживачів,
У С Т А Н О В И В :
 
Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив:
- зобов`язати Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К1 від 07 жовтня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 , на підставі заяви про проведення реструктуризації від 13 травня 2021 року за вхідним № 5-34/227/2021, у порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», із здійсненням усіх дій, необхідних для проведення реструктуризації;
- встановити, що строк погашення зобов`язань за договором реструктуризації валютного кредиту має становити 10 (десять) років з дати укладення відповідного договору реструктуризації.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 жовтня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», було укладено кредитний договір № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 73 660 доларів США строком до 06 квітня 2026 року зі сплатою 14,4 % річних на споживчі цілі.
З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання, 07 жовтня 2008 року між ВАТ АТ «Укргаззбанк» та позивачем укладено договір іпотеки № 92601 Ф ИЖН 30882 И 1, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Також в цей день позивачем проведено погашення кредиту у розмірі 1 275,48 дол. США, що становить 7 383,50 грн.
Позивач зазначив, що внаслідок різкої девальвації національної валюти у 2014 році його платоспроможність значно погіршилася, а виконання валютних кредитних зобов`язань стало непосильним. У зв`язку з цим заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року з нього на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором, після чого розпочате виконавче провадження.
Позивач послався на положення Закону України від 13 квітня 2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року. Цим Законом запроваджено механізм обов`язкової реструктуризації валютних споживчих кредитів на вимогу позичальника.
13 травня 2021 року позивач у межах тримісячного строку з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, передбаченого підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року. Заява була прийнята банком та зареєстрована за вхідним № 5-34/227/2021.
На думку позивача, всі визначені Законом критерії обов`язкової реструктуризації виконано: предметом іпотеки є житлове нерухоме майно загальною площею менше 140 кв.м, яке використовується ним як місце постійного проживання; інше житлове нерухоме майно у його власності відсутнє; станом на день набрання чинності Законом № 1381-IX існують непогашені грошові зобов`язання; прострочена заборгованість, яка згідно з договором мала бути сплачена не пізніше 01 січня 2014 року, станом на 01 січня 2014 року була відсутня.
Позивач зауважив, що упродовж майже чотирьох років банк не надав жодної письмової відповіді на заяву від 13 травня 2021 року. Лише 05 березня 2025 року, після повторного звернення позивача із заявою про надання інформації, банк листом № 156/10026/2025 від 31 березня 2025 року повідомив про відмову у проведенні реструктуризації заборгованості, посилаючись на обмежені строки для її проведення.
На переконання позивача, така відмова є необґрунтованою, оскільки заяву подано в межах тримісячного строку з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, а вичерпний перелік підстав, за яких кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації, у даному випадку відсутній. У зв`язку з наведеним позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 серпня 2026 року за клопотання відповідача було вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
21.07.2025 представник відповідача подала відзив, у якому просила відмовити в задоволенні позову.
Відповідач зазначив, що заява позивача від 13.05.2021 не відповідала вимогам пп. 4 п. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», оскільки до неї не було додано всіх необхідних документів.
Зокрема, позивач не надав належного підтвердження зареєстрованого місця проживання. Замість документів, передбачених законом, була подана лише довідка про місце проживання.
Також, на думку відповідача, позивач не підтвердив відсутність у нього іншого житлового нерухомого майна станом на дату подання заяви. Надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не охоплює в повному обсязі відомості про майно, набуте до 01.01.2013, оскільки частина таких даних могла залишитися в архівах БТІ та не бути внесеною до чинного реєстру. Довідку з БТІ позивач не подав.
Крім того, позивач не надав документів на підтвердження відомостей, зазначених у заяві, зокрема щодо складу сім`ї та доходів. У заяві було вказано, що сім`я складається з однієї особи, однак документального підтвердження цього, як і довідки про доходи, не подано.
Відповідач також послався на те, що в анкеті позичальника від 10.09.2008 позивач зазначив недостовірні відомості про сімейний стан, кількість дітей та склад сім`ї. У зв`язку з цим відповідач вважав, що позов не підлягає задоволенню з огляду на ст. 3 ЦК України та правові висновки Верховного Суду щодо заборони суперечливої поведінки.
Також відповідач послався на правові висновки Верховного Суду щодо стандарту доказування «вірогідність доказів» та зазначив, що обов`язок доведення наявності всіх умов для обов`язкової реструктуризації покладається на позивача.
У відповіді на відзив від 04 серпня 2025 року позивач заперечив доводи відповідача та зазначив, що сам факт реєстрації заяви від 13 травня 2021 року за вхідним № 5-34/227/2021 свідчить про наявність до неї відповідних додатків; до подання заяви у відділенні № 34 банку проводилися особисті переговори з позивачем 15 березня 2021 року, 02 квітня 2021 року та 13 травня 2021 року щодо визначення процедури та переліку необхідних документів. Позивач також зауважив, що банк до моменту відмови жодного разу не звертався до нього з вимогою про надання документів про склад сім`ї та доходи, як це передбачено підпунктом 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Стосовно даних в Анкеті від 10 вересня 2008 року, позивач пояснив, що анкету заповнював працівник банку, а не сам позивач, при цьому син позивача з 1997 року постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, а мати дитини - громадянка Французької Республіки, постійно проживає у Франції, що пояснює характер відомостей. Позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, з мотивів, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, з мотивів, наведених у відзиві.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з копії кредитного договору № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року з додатком 1, 07 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 73 660,00 доларів США строком до 06 квітня 2026 року зі сплатою 14,4 % річних, на споживчі цілі.
Згідно з п. 2.1 договору в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в заставу (іпотеку) однокімнатна квартира, житловою площею 15,00 кв.м, загальною площею 30,80 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07 жовтня 2008 року між тими самими сторонами укладено договір іпотеки № 92601 Ф ИЖН 30882 И 1. Зі змісту договору іпотеки вбачається, що предметом іпотеки є однокімнатна квартира, житловою площею 15,00 кв.м, загальною площею 30,80 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва від 27.03.1997, згідно з розпорядженням (наказом) 27.03.1997 № 769. Право власності на майно, зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно 03 квітня 1197 року, записано в реєстрову книгу за реєстровим № 1098.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року.
Згідно з листом ПАТ АБ «Укргазбанк» № 110/5385/2021 від 18 лютого 2021 року, банк пропонував позивачу врегулювати заборгованість за кредитним договором, у тому числі шляхом реструктуризації.
Зі змісту копії заяви ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року з відміткою про прийняття банком вбачається, що 13 травня 2021 року позивач звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року в порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Заява прийнята банком та зареєстрована за вхідним № 5-34/227/2021. Зазначену обставину сторони не оспорюють.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 11 травня 2021 року адміністратором ЦНАП Демчук Т.М., ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідає адресі предмета іпотеки.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 квітня 2021 року № 254554688, відомості про право власності позивача на будь-яке нерухоме майно, окрім зазначеного предмета іпотеки, відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи, упродовж тривалого часу - майже чотирьох років - банк жодної письмової відповіді на заяву ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року не надав. На підтвердження повторного звернення позивачем надано копію заяви про надання інформації та надсилання документів від 05 березня 2025 року за вхідним № 156/10026/2025, поштову накладну «Укрпошти» з фіскальним чеком про відправлення від 05 березня 2025 року та роздруківку відстеження поштового відправлення.
Як вбачається з листа ПАТ АБ «Укргазбанк» № 156/10026/2025 від 31 березня 2025 року, банк повідомив позивача про відмову у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року з мотивів обмеженості термінів для проведення реструктуризації за іпотечними кредитами, виданими в іноземній валюті. Інших конкретно визначених підстав для відмови у листі не наведено.
Доказів того, що ПАТ АБ «Укргазбанк» у період з 13 травня 2021 року по 31 березня 2025 року звертався до позивача з вимогою про надання документів про склад сім`ї, про доходи позичальника або інших додаткових документів, передбачених підпунктом 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відповідачем суду не надано. Матеріали справи таких доказів не містять.
Доказів проведення банком обов`язкової реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року в порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» матеріали справи також не містять.
Згідно з частиною четвертою статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Конституційний Суд України у Рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Держава здійснює цей особливий захист через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Як визначено статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.
13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року. Цим Законом розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким запроваджено механізм обов`язкової реструктуризації валютних споживчих кредитів.
Згідно з абзацом першим пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 7 розділу IV вказаного Закону:
- обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;
- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Згідно з підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником або його представником особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
Відповідно до підпункту 4 пункту 7 розділу IV Закону у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:
- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;
- найменування кредитодавця (повне або скорочене);
- інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;
- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);
- інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);
- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;
- документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).
Відповідно до підпункту 12 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті: у разі пропуску позичальником строків на подачу заяви кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим Законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону).
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21.
Суд встановив, що між сторонами 07 жовтня 2008 року укладено кредитний договір № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1, за яким ОСОБА_1 отримав споживчий кредит в іноземній валюті у сумі 73 660,00 доларів США строком до 06 квітня 2026 року. Виконання зобов`язань забезпечено іпотекою однокімнатної квартири загальною площею 30,80 кв.м, що не перевищує визначеного Законом обмеження у 140 кв.м для квартири.
Як підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 11 травня 2021 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 квітня 2021 року № 254554688, предмет іпотеки використовується позивачем як місце постійного проживання, інше житлове нерухоме майно у його власності відсутнє.
Станом на 23 квітня 2021 року (день набрання чинності Законом № 1381-IX) у позивача існували непогашені грошові зобов`язання за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року про стягнення заборгованості. Прострочена заборгованість, яку згідно з договором позивач зобов`язаний був сплатити не пізніше 01 січня 2014 року, у нього станом на 01 січня 2014 року була відсутня. Зазначеної обставини відповідач не оспорює.
Таким чином, передбачені підпунктами 1, 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критерії, за яких зобов`язання позичальника за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, підлягають обов`язковій реструктуризації, у даному випадку додержано.
Із заявою про проведення реструктуризації ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» 13 травня 2021 року, тобто у межах тримісячного строку з дня набрання чинності Законом № 1381-IX (23 квітня 2021 року), що спливав 23 липня 2021 року, визначеного підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Цю обставину відповідач не оспорює, як і факт отримання та реєстрації заяви за вхідним № 5-34/227/2021.
За таких обставин передбачена абзацом 7 підпункту 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону підстава для звільнення кредитора від обов`язку проведення реструктуризації у вигляді пропуску позичальником строку на подачу заяви - у даному випадку відсутня.
Доводи відповідача про те, що позивачем не подано до банку документів про склад сім`ї та про доходи позичальника, суд відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» документи про склад сім`ї та про доходи позичальника (та/або майнового поручителя) і членів його сім`ї подаються позичальником «на вимогу кредитора». Тобто Закон встановлює обов`язок позичальника подати такі документи не разом із заявою про проведення реструктуризації, а лише після відповідної вимоги з боку кредитора.
Як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що ПАТ АБ «Укргазбанк» упродовж періоду з 13 травня 2021 року (день подання заяви) по 31 березня 2025 року (день надання письмової відмови) звертався до позивача з відповідною вимогою про надання документів про склад сім`ї та про доходи, відповідачем суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять.
За таких обставин відповідач, не реалізувавши свого права на вимагання додаткових документів, не має правових підстав посилатися на їх відсутність як на підставу для відмови у проведенні реструктуризації. Інше тлумачення дозволяло б кредитору ухилятися від виконання передбаченого Законом обов`язку, обмежуючись формальним посиланням на неподання тих документів, витребування яких Закон поклав саме на нього.
Доводи відповідача про неповноту наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у частині, що стосується періоду до 01 січня 2013 року, суд також відхиляє.
Підпунктом 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено подання саме «розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно», тобто інформаційної довідки з відповідних державних реєстрів, які ведуться у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідну інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 квітня 2021 року № 254554688 позивачем надано. Зі змісту цієї довідки вбачається, що відомості про інше нерухоме майно, окрім предмета іпотеки, у позивача відсутні. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Та обставина, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості, починаючи з 01 січня 2013 року, є об`єктивною особливістю самого реєстру, обумовленою законодавством, що регулює його ведення, і не може ставитися в провину позивачу, який надав ту довідку, видачу якої передбачено законодавством. Закон не покладає на позичальника обов`язку отримати додаткові відомості з архівів бюро технічної інвентаризації. Натомість банк, як професійний учасник ринку фінансових послуг, не позбавлений можливості самостійно верифікувати ці відомості, у тому числі шляхом подання відповідної вимоги до позичальника або витребування відомостей з інших джерел.
Стосовно посилань відповідача на відсутність розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, у нього відсутні члени сім`ї, які спільно з ним проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 11 травня 2021 року. Подальшого витребування додаткових документів щодо родинного оточення позивача банк, як зазначено вище, не здійснював.
Доводи відповідача щодо невідповідності відомостей, наведених позивачем у Анкеті позичальника від 10 вересня 2008 року, дійсним обставинам, з посиланнями на засаду добросовісності цивільних відносин (стаття 3 ЦК України) та доктрину «venire contra factum proprium», суд також відхиляє з огляду на наступне.
По-перше, Анкета позичальника від 10 вересня 2008 року заповнювалася в межах правовідносин, що передували укладенню кредитного договору № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року, і за своєю правовою природою не є складовою документів, які подаються у зв`язку з реалізацією права на обов`язкову реструктуризацію валютного споживчого кредиту в порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
По-друге, передбачений Законом перелік підстав, за яких кредитор звільняється від обов`язку проведення обов`язкової реструктуризації, є вичерпним (абзаци 7, 9 підпунктів 3, 4 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону) і не включає такої підстави, як надання позичальником неточних відомостей у документах, що оформлювалися при укладенні самого кредитного договору. Розширення вичерпного переліку підстав звільнення кредитора від обов`язку проведення обов`язкової реструктуризації шляхом застосування загальних засад цивільного законодавства суперечить імперативному характеру норм пункту 7 розділу IV Закону, спрямованих на захист соціально вразливого учасника фінансових правовідносин - споживача послуг споживчого кредитування, наданих в іноземній валюті.
Крім того, бездіяльність відповідача в період з 13.05.2021 по 31.03.2025, тобто протягом понад три роки і десять місяців, є самостійним порушенням імперативного 60-денного строку, встановленого підпунктом 12 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734-VIII, та свідчить про невиконання банком покладеного на нього Законом обов`язку. Письмова відмова банку у проведенні реструктуризації листом № 156/10026/2025 від 31.03.2025 надана зі спливом понад трьох з половиною років від дня отримання заяви, з посиланням на пропуск позичальником строків звернення, що не відповідає матеріалам справи та приписам Закону.
Стандарт вірогідності доказів (ч. 3 ст. 89 ЦПК України) не змінює правил розподілу обов`язку доказування за статтею 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Позивач навів обставини виконання критеріїв обов`язкової реструктуризації та підтвердив їх належними і допустимими доказами (кредитний договір, договір іпотеки, заява про реструктуризацію з відміткою банку про прийняття, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав, довідка про реєстрацію місця проживання).
Натомість обов`язок довести наявність законних підстав для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації покладається на банк як на професійного учасника фінансового ринку, оскільки саме банк посилається на існування таких підстав. Жодного належного та допустимого доказу наявності визначених Законом підстав для звільнення від обов`язку реструктуризації відповідачем суду не надано.
Оскільки норма пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання ПАТ АБ «Укргазбанк» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К 1 від 07 жовтня 2008 року на підставі заяви про проведення реструктуризації від 13 травня 2021 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про встановлення строку погашення зобов`язань за договором реструктуризації валютного кредиту тривалістю 10 (десять) років з дати укладення відповідного договору реструктуризації, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу другого підпункту 6 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» за результатами проведення реструктуризації на позичальника покладається обов`язок сплачувати суму заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації, рівними частинами щомісяця (починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць) протягом 10 років з дня проведення реструктуризації, а якщо договором, відповідно до якого надано кредит, встановлено пізніший строк повного погашення суми кредиту, - протягом такого строку.
Оскільки тривалість строку погашення вже визначена Законом, ця обставина не потребує додаткового встановлення судовим рішенням. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про встановлення строку погашення зобов`язань за договором реструктуризації валютного кредиту тривалістю 10 (десять) років з дати укладення відповідного договору реструктуризації слід відмовити.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. У зв`язку з цим, при поданні цього позову судовий збір позивачем не сплачувався.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з наведеного, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Зобов`язати Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 92601 Ф ИЖН 30882 К1 від 07 жовтня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 , на підставі заяви про проведення реструктуризації від 13 травня 2021 року за вхідним № 5-34/227/2021, у порядку пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», із здійсненням усіх дій, необхідних для проведення реструктуризації.
Стягнути з Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» на користь держави судовий збір 1 211,20 грн.
В решті вимог відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк", ЄДРПОУ 23697280, адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя         Андрій ПУКАЛО