ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/482/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.,

за участю представників: 
ГУ ДПС у Чернівецькій області - Чумак Т.В.,
ОСОБА_1 - Сичова А.Ю.,
арбітражного керуючого Рябчуна Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026
та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.09.2025
у справі №918/482/25
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (боржник) звернувся до Господарського суду Рівненської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.06.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Рябчуна Р.М.

16.06.2025 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 

23.06.2025 та 30.06.2025 до Господарського суду Рівненської області від Головного управління ДПС у Рівненській області через систему "Електронний суд" надійшло клопотання з додатками про долучення інформації про доходи боржника та членів його сім`ї і майно задеклароване такими особами при перетині кордону.

Від Державної митної служби України надійшов лист про надання інформації, в якому зазначено, що у базах єдиної інформаційної автоматизованої системи митних органів та автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор", станом на 07.07.2025 не знайдено інформації щодо фактів декларування при переміщенні через митний кордон України товарів, майна у період з 01.01.2021 до 07.07.2025 громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .

Від гр. ОСОБА_5 надійшла заява про грошові вимоги кредитора до боржника. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.07.2025 заяву про грошові вимоги кредитора до боржника і додані до неї документи повернуто ОСОБА_5 .

Керуючий реструктуризацією боржника арбітражний керуючий Рябчун Р.М. звернувся до Господарського суду Рівненської області з клопотанням про закриття провадження у справі з підстав не пред`явлення до боржника вимог кредиторами.

Короткий зміст ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.09.2025, залишеною без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026, зокрема, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 закрито, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. 

Судові рішення мотивовано тим, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до нього не висунуто вимог кредиторів, тому наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ із застосуванням наслідків закриття, передбачених частиною 4 статті 90 КУзПБ. 

Господарські суди виходили з встановленого факту неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами у визначений законом строк та перевірки належного і своєчасного повідомлення кредиторів, зокрема ГУ ДПС у Чернівецькій області, про розгляд справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, оцінивши доводи ГУ ДПС у Чернівецькій області про те, що зміна боржником місця проживання з м. Чернівці на м. Рівне та припинення ним підприємницької діяльності свідчать про умисний намір щодо ухилення від сплати наявної заборгованості, встановив, що скаржником не надано жодних доказів в обґрунтування того, що вказані дії боржника спрямовані на ухилення ним від сплати податкового боргу.

Апеляційний суд виснував, що припинення підприємницької діяльності та зміна місця проживання, у даному випадку не можуть свідчити про ухилення боржника від сплати податкового боргу, оскільки зумовлені об`єктивними обставинами: ОСОБА_1 є ветераном, учасником бойових дій та інвалідом II групи, внаслідок отриманого 09.03.2024 поранення втратив кінцівку, його фізичний стан потребує постійної сторонньої допомоги та значних витрат на лікування, переїзд до м. Рівне та зміна місця реєстрації були продиктовані виключно життєвою необхідністю - потребою у постійному догляді.

При цьому вказав, що в заяві про неплатоспроможність ОСОБА_1 добросовісно повідомив про наявність податкового боргу перед податковим органом ГУ ДПС у Чернівецькій області в сумі 1 602 379,97 грн, що цей податковий борг перебуває на примусовому стягненні в органах ДВС, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - ГУ ДПС у Чернівецькій області, Управління) подало касаційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України. 

Касаційну скаргу мотивовано тим, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 05.10.2022 у справі №921/39/21 та від 22.01.2026 у справі № 908/702/25 щодо застосування пунктів 4, 8 частини 1 статті 90 КУзПБ, неповно з`ясували обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового вирішення спору, чим порушено норми процесуального та матеріального права.

Головним доводом касаційної скарги є посилання на те, що позбавлення Управління (в якому боржник до зміни місцезнаходження перебував на податковому обліку) можливості звернення до суду з відповідною заявою про грошові вимоги до боржника сталося через неповідомлення його у письмовий спосіб про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, вказуючи про відсутність доказу направлення ухвали про відкриття провадження у справі на його адресу, не отримання Управлінням направленого керуючим реструктуризацією повідомлення про відкриття провадження у справі та про правові наслідки неподання кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Арбітражний керуючий Рябчун Р.М. заперечує проти доводів касаційної скарги ГУ ДПС у Чернівецькій області, вважає, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції винесені з дотриманням вимог КУзПБ, ГПК України, є законними та обґрунтованими.

Позиція Верховного Суду

Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

Предметом касаційного перегляду є постанова господарського суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали місцевого господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ у зв`язку з незаявленням кредиторами грошових вимог. 

Згідно зі статтею 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, КУзПБ, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника. 

Про введення процедури реструктуризації боргів боржника господарський суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (частина пята статті 119 КУзПБ).

Згідно з частиною шостою статті 119 КУзПБ з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ). 

Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зауважив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

З моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом (пункт 1 частини першої статті 120 КУзПБ).

Подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частина перша статті 122 КУзПБ). 

Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство юридичних осіб визначено в статті 45 КУзПБ, згідно з частиною першою якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Зазначеними нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої статті 45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.

Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ (у разі, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог) та визначена частиною четвертою цієї статті можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Протилежний підхід, а саме неподання конкурсними кредиторами відповідних заяв з грошовими вимогами до боржника у визначений законом строк нівелює зобов`язальний характер порядку виявлення кредиторів та унеможливлює здійснення подальшої процедури неплатоспроможності фізичної особи, оскільки одним із наслідків відсутності кредиторів боржника є неможливість організації і проведення зборів кредиторів, до основних завдань яких у процедурі реструктуризації боргів боржника віднесено розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про його схвалення.

У справі, що розглядається, суди встановили, що в заяві про неплатоспроможність ОСОБА_1 повідомив, що кредиторська заборгованість боржника складається з заборгованості перед ОСОБА_6 та з податкового боргу перед податковим органом ГУ ДПС у Чернівецькій області в сумі 1 602 379,97 грн, що цей податковий борг перебуває на примусовому стягненні в органах ДВС, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 опубліковано 16.06.2025, що згідно з вимогами частини шостої статті 119 КУзПБ вважається, що всі можливі кредитори були повідомлені належним чином.

Після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до Господарського суду Рівненської області 15.07.2025 від гр. ОСОБА_6 надійшла заява про грошові вимоги кредитора до боржника. Разом з тим ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.07.2025 заяву про грошові вимоги кредитора до боржника і додані до неї документи повернуто ОСОБА_6 .

Інших заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника на адресу Господарського суду Рівненської області не надходило.

При ухваленні оскаржуваних судових рішень господарські суди виходили з того, що керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Рябчун Р.М. 22.07.2025 направив на адресу ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та про правові наслідки неподання кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника.

Повідомлення на адресу ГУ ДПС у Чернівецькій області (58603, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200А) надіслано рекомендованим поштовим відправленням зі штриховим ідентифікатором № 0505338761605.

За даними офіційного сервісу відстеження АТ "Укрпошта" відправлення доставлено до відділення поштового зв`язку адресата та повернуто відправнику 24.07.2025 з відміткою невдала спроба вручення "(за відмовою адресата)", що свідчить про належне вчинення керуючим реструктуризацією дій щодо повідомлення кредитора.

Наведеним вище спростовуються доводи скаржника про відсутність у справі доказів направлення арбітражним керуючим повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, що унеможливило його бути обізнаним з наслідками неподання ним заяви з грошовими вимогами до боржника, як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень.

При цьому, як встановили суди, станом на дату проведення попереднього засідання - 22.09.2025 Управління не скористалися своїм правом на заявлення грошових вимог до боржника, відповідна заява на адресу Господарського суду Рівненської області не надходила.

Колегія суддів зауважує, що згідно приписів статті 13 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Частина четверта даної статті прямо вказує, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Стаття 45 КУзПБ встановлює чітко регламентований процесуальний обов`язок кредитора, який бажає взяти участь у справі та впливати на її хід - подати заяву з вимогами до боржника протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення. Ігнорування цього обов`язку кредитором свідчить про його процесуальну відмову від реалізації своїх прав у межах конкретної процедури. Обов`язок боржника вказати кредитора у заяві (ст. 116 КУзПБ) не звільняє кредитора від обов`язку підтвердити та заявити ці вимоги суду самостійно (ст. 45 КУзПБ).

Відтак, наслідком невчинення дії (неподання заяв з вимогами до боржника) у цьому випадку є закриття провадження у справі на підставі частини 8 статті 90 КУзПБ, яка виступає спеціальним інструментом забезпечення правової визначеності. Будь-яка інша дія суду (наприклад, продовження справи в очікуванні вимог кредиторів) може трактуватися як порушення принципу неупередженості суду.

Таким чином, закриття провадження у справі № 918/482/25 на підставі цієї норми є логічним та законним завершенням процесу, де боржник надав усю інформацію, арбітражний керуючий вжив додаткових заходів сповіщення кредитора, а суд належним чином здійснивши контроль за дотриманням строків та процедур, встановив відсутність висунутих до боржника вимог.

Управління у касаційній скарзі в спростування підстав для закриття провадження у цій справі, передбачених частиною 8 статті 90 КУзПБ, наводить виключно довід про несповіщення його про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, що унеможливило звернення з відповідною заявою. 

Колегія суддів відхиляє вказані доводи та виходить з того, що викладені вище обставини (належне офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі, додаткове письмове повідомлення від арбітражного керуючого, направлене на адресу Управління) не надають підстави для висновку про об`єктивну неможливість заявлення Управлінням грошових вимог до боржника, враховуючи презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав. Реалізація Управлінням зазначеного права в розумні строки залежала від його волевиявлення. 

Згідно частини четвертої статті 90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Отже, наслідки закриття провадження у справі про банкрутство на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ та визначені частиною четвертою вказаної статті, зокрема, щодо припинення основного зобов`язання такого боржника, поширюються і на справи про неплатоспроможність фізичної особи. 

Місцевий господарський суд обґрунтовано закрив провадження у цій справі про неплатоспроможність боржника на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, зважаючи на наявність передбачених нею обставин.

Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що, як зазначає скаржник, згідно даних інформаційних баз ДПС станом по ОСОБА_1 обліковується податкова заборгованість на загальну суму - 1387,5 тис. грн та недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 214,3 тис. грн, що підтверджується відповідними судовими рішеннями.

З заявою про подання вказаних грошових вимог до боржника Управління не зверталось, відповідно ці вимоги не були предметом дослідження судів попередніх інстанції.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на деякі особливості звільнення від боргів у справі про неплатоспроможність, які закріплені в статті 134 КУзПБ.

Згідно з частиною першою вказаної статті господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Водночас законодавець в частині другій цієї статті КУзПБ встановив винятки із зазначеного правила, а саме: фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Також законодавець зазначив, що такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Разом з тим законодавець не наводить вичерпний перелік боргів, які вважаються погашеними (прощеними) через їх незадоволення з підстав недостатності майна боржника, та від яких фізична особа не звільняється за наслідками проведеної за правилами КУзПБ процедури неплатоспроможності по завершенні процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі. Водночас законодавець встановлює при цьому лише один критерій, за яким непогашені борги фізичної особи боржника є такими, що не можуть вважатись погашеними (прощеними), а боржник не звільняється від них, а саме пов`язаність вимог стосовно відповідного боргу фізичної особи з її особистістю - особистий характер боргу, до яких законодавець відносить зобов`язання соціального характеру, а саме пов`язанні з існуванням фізичної особи боржника (обов`язкові внески соціального страхування, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, аліменти тощо).

Відповідно до першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктами 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Стаття 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною 7 цієї статті передбачено, що сума недоїмки не підлягає списанню, крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.

У зв`язку з цим Суд вважає за необхідне звернутися до наведеного в КУзПБ розмежування законодавцем складу та режиму погашення вимог до боржника у справі про неплатоспроможність (прощення боргів).

Згідно з частиною першою статті 125 цього Кодексу не підлягають реструктуризації борги боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та щодо сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В частині третій вказаної статті закріплено, що план реструктуризації боргів боржника затверджується господарським судом лише після повного погашення боргів боржника щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та щодо сплати інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказане свідчить, що при застосування наслідків закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, визначених частиною четвертою статті 90 КузПБ, зокрема щодо визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений КУзПБ строк, мають враховуватись наведені вище положення частини 7 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статті 125 КУзПБ, що узгоджується з положеннями статті 134 цього Кодексу.

Поряд з викладеним, колегія суддів погоджується з висновками судів про закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність боржника на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, зважаючи на наявність передбачених нею обставин.

Перевіривши доводи касаційної скарги про недотримання судами правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №921/39/21 колегія суддів відхиляє посилання на вказані висновки Верховного Суду, оскільки вони стосуються застосування положень статті 90 КУзПБ у редакції, відмінній від тієї, що була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції в цій справі. 

Отже, доводи Управління про неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права через неврахування висновків щодо їх застосування в подібних правовідносинах, викладених у наведеній в касаційній скарзі постанові, не знайшли свого підтвердження. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, а також залишення без змін оскаржуваних ухвали та постанови господарський судів першої та апеляційної інстанцій.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.09.2025 у справі №918/482/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 

Судді О.В. Васьковський

В.Я. Погребняк