П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2312/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 

28 травня 2026 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 09.12.2025; 
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком на підставі ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, починаючи з 09.12.2025, з урахуванням раніше проведених виплат. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення — про відмову в задоволенні позову з підстав неправильного застосування норм матеріального права. 
Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на таке.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), призначену з 07.08.2002 на умовах, визначених статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі – Закон № 796-XII), з урахуванням страхового стажу 47 років 04 місяці 23 дні. 
Однак відповідач відмовився здійснити перерахунок пенсії позивача із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років. 
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак — наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
На час призначення позивачу пенсії діяла редакція пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки — 20 років, жінки — 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1: чоловіки — 10 років і більше, жінки — 7 років 6 місяців і більше — не вище 85 процентів заробітку. 
У подальшому Законом України № 2148-VIII (набрав чинності 11.10.2017) до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ було внесено зміни. За новою редакцією цієї норми право на вказане збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж пов`язується з умовою призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Згідно з частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, — відповідно до цього Закону. 
Отже, правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі з доплатою за понаднормовий стаж змінилося. У зв`язку з цими змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону, з обчисленням пенсії виключно на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV. 
Водночас колегія суддів наголошує, що з урахуванням положень статей 22, 58 Конституції України, якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання умов призначення пенсії в повному розмірі з доплатою за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, які запроваджують нові правила виплати такої надбавки (залежно від обчислення її розміру згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV, тобто за інших умов, ніж ті, що діяли на час призначення пенсії), то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб, у яких це право виникло раніше. 
Тому стосовно осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону № 796-XII її розрахунок мав здійснюватися згідно з пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж (15 років — для жінок і 20 років — для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосовуватися у тій редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, крім випадків покращення становища особи. Ця норма права зберігає юридичну силу як для пенсіонера, так і для органу, що призначає пенсію. 
Поширення на таких осіб нових обмежувальних правил виплати надбавки за понаднормативний стаж залежно від призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV, запроваджених Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України є неприпустимим. 
Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 червня 2024 року у справі № 300/3435/21 у подібних правовідносинах, які колегія суддів враховує при розгляді цієї справи відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України. 
Таким чином, оскільки пенсія за віком була призначена позивачу до внесення змін до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, то в силу вимог статті 58 Конституції України зазначені зміни не позбавляють позивача права на пенсію в повному розмірі з доплатою за понаднормовий стаж, оскільки це право він набув значно раніше, ніж набрав чинності Закон № 2148-VIII.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII. 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.