Справа № 931/249/26
Провадження № 1-кп/931/58/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026030510000144 від 16.03.2026 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ Іркутської області, російської федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, 
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 15.03.2026 близько 16 год. 13 хв. керував автомобілем марки «Фольксваген Шаран» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та під час руху по вулиці Центральній у селі Запуст Володимирського району Волинської області був зупинений поліцейським з РПП СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за прушення п. 9.8 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 у зв`язку із чим вказаним працівником поліції відносно ОСОБА_4 було винесено постанову серії ЕНА 6840371 від 15.03.2026 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
У зв`язку із виявленням працівником поліції ОСОБА_6 у водія ОСОБА_4 ознак наркотичного сп`яніння останньому було запропоновано у відповідності до положень п. 9, 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, проїхати до КП «Володимирське ТМО» для огляду на стан сп`яніння.
Однак, ОСОБА_4 близько 16 год. 28 хв., перебуваючи в салоні службового автомобіля поліції марки «Рено дастер» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , розуміючи, що поліцейські РПП СПД №1 Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є службовими особами правоохоронного органу, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою схилити їх до відмови від доставки його до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, запропонував та у подальшому надав вказаним працівникам поліції неправомірну вигоду у вигляді 6 (шести) талонів по 10 літрів кожний на дизельне пальне АЗС «Укр-Петроль», номінальною вартістю 744 грн. 00 коп. за один талон на загальну суму 4644 грн 00 коп., поклавши їх між водійським та переднім пасажирськими сидіннями службового автомобіля.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому щиро розкаявся та не заперечує щодо розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати пом`якшуючі обставини у справі, особу винного, призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що своїми умисними діями, котрі виразилися в у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є доведеною та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України.
У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до вимог ст. 12 КК України, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Так, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину відповідно до ст. 66 КК України.
Статтею 66 КК України визначено перелік обставин, які суд має враховувати як такі, що пом`якшують покарання.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Тобто суд має право на власний розсуд врахувати обставини, які не передбачені Кодексом, як пом`якшуючі.
Обвинувачений, розуміючи нагальні потреби Збройних Сил України для боротьби зі збройною агресією російської федерації, добровільно вніс на рахунок ЗСУ благодійний внесок у розмірі 20000 гривень.
На цій підставі суд також враховує перерахування коштів на рахунок ЗСУ як обставину, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Таким чином, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, надавав матеріальну допомогу ЗСУ у відсічі збройної агресії російської федерації, неодружений, сам виховує трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.
На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки вимогами ст. 69 КК України не передбачено застосування її норм у випадку, зокрема, засудження особи за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, є корупційним згідно ст. 45 КК України. 
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, з врахуванням ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, а скасування арешту майна відповідно до ст.174 КПК України.
У справі цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 18.03.2026 року, скасувати.
Речові докази:
- до 6 талонів по 10 літрів на дизельне пальне АЗС «УкрПетроль» із відповідними штрих-кодами: 71154863, 71154864, 71154865, 71154868, 71154869, 71154870, - застосувати спецконфіскацію в порядку ст. 96-1, ст. 96-2 Кримінального кодексу України, примусово безоплатно вилучивши у власність держави;
- два оптичних диски з відеозаписами із "body Camera" працівників СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП за 15.03.2026 року у кримінальному провадженні №12026030510000144 від 16.03.2026 року - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- автомобіль Volkswagen Sharan, д.н.з. НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1