Справа № 349/1735/25 
Провадження № 22-ц/4808/1019/26 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.,
суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2026 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Рибія М. Г. у м. Рогатин, у справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,,

у с т а н о в и в:
11 грудня 2025 року АТ «Таскомбанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення 66 065,17 грн боргу за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 21.02.2022 року уклав з АТ «Таскомбанк» кредитний договір, підписавши заяву-анкету № 1151355 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.
На підставі цього кредитного ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 30 000,00 грн на строк 12 місяців
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого заборгував 66 065,17 грн, з них: 29 997,72 грн за кредитом, 36 067,45 грн за процентами.

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області заочним рішенням від 18 березня 2026 року позов задовольнив частково.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» 29 997,72 грн боргу за кредитним договором.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» судовий збір в розмірі 1 100,01 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник АТ «Таскомбанк» звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
Мотивована скарга тим, що суд першої інстанції не задовольнив вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по відсотках, оскільки зазначив , що сторонами не погоджена ця умова, бо немає підпису відповідача у тарифах банку, чим неправильно застосував матеріальні норми права.
Відповідно до заяви №1151355 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг.
Окрім цього, позичальник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір ліміту кредитування. Погодився з тим, що про зміну ліміту кредитування банк повідомляє позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Акцептована ОСОБА_1 публічна пропозиція разом з даною заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Таким чином тарифи банку є частиною кредитного договору.
Таким чином, підписавши зазначену заяву-договір №1151355 з номером кредитного договору №002/14591276-SP від 21.02.2022 року, позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в заяві-договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння. Отже, своїм підписом відповідач засвідчив, що він погодився на тарифи банку. Апелянт зазначає й те, що тарифи банку в редакції від 07.10.2021 року не можуть бути змінені будь-коли та будь-ким. Це документ, який затверджено засіданням тарифного комітету АТ «Таскомбанк» протокол №57-3 від 07.10.2021 року.
Таким чином, висновки суду першої інстанції стосовно не надання підпису відповідача на отриманих документах є помилковим та безпідставним. Підтвердження як ознайомлення, розуміння, згоди, так і підписання відповідачем вказаних документів підтверджується матеріалами справи. Також зазначає, що відповідно до виписки із рахунків відповідача та розрахунку заборгованості, відповідач сплачував кредит, зокрема і відсотки, а отже підтверджував згоду із умовами договору. відповідачу було відомо про відсоткову ставку, а, отже, вона погоджена сторонами. Відповідач визнав ці правовідносини не лише підписанням, але й сплатою відсотків за кредитом, що підтверджується випискою із рахунків відповідача та розрахунком заборгованості. Також вказує, що 26.09.2025 року відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу, де також вказано про заборгованість по відсотках, яка була ним проігнорована. При непогоджені із цією умовою відповідач б надав заперечення, а оскільки цього немає, то, відповідно, ця умова була відома боржнику.
Вважає, що суд першої інстанції недостатньо дослідив умови договору та матеріали справи, а також недостатньо обґрунтував своє рішення, що свідчить про порушення норм процесуального права.
Апелянт стверджує, що дії відповідача свідчать про погодження із відсотковою ставкою, а тому позивач має право на отримання сум відсотків.
Просить скасувати рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2026 року у частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача по сплаті заборгованості по відсотках в розмірі 36 067, 45грн. 

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 x 30 = 99 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону. 
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення суду першої інстанції апелянт оскаржує в частині відмовлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за відсотками, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд встановив, що 20.02.2022 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Таскомбанк» в письмовій формі кредитний договір, підписавши заяву-анкету № 1151355 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, що підтверджується копією цієї заяви-анкети.
ОСОБА_1 з 21.02.2022 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №1151355 з номером Кредитного договору №002/14591276-SP.
В заяві-анкеті зазначено, зокрема, прохання ОСОБА_1 відкрити йому поточний рахунок в гривні та встановити кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн.
Згідно з п.п. 1.2.2. Заяви №1151355 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» відповідач просив надати банківські та фінансові послуги, зокрема відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті. 
Позичальнику було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (складає 100 000 гривень). 
Відповідно до п. 8.1. Порядку Кредитування Рахунку, надання Банком Кредиту, виникнення та погашення заборгованості (далі за текстом – Порядок кредитування), клієнт підписанням Заяви-анкети або Заяви про приєднання до Публічної пропозиції приймає в повному обсязі умови Публічної пропозиції (разом з усіма додатками), в тому числі умови щодо Кредитування рахунку та приймає (підписує) Паспорт споживчого кредиту. При цьому, сторони погоджуються, що умови Договору в частині Кредитування рахунку, які приймає Клієнт містять всі істотні умови договору про надання споживчого кредиту, обов`язковість яких визначена законодавством України, в тому числі Загальний ліміт кредитування Рахунку, в межах якого відповідно до умов Договору Банком для Клієнта встановлюється Ліміт кредитування Рахунку 
Відповідно до п. 8.5. Порядку Кредитування підтвердженням погодження Клієнтом встановленого Ліміту Кредитування Рахунку/зміни Ліміту кредитування є здійснені Клієнтом операції з розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкового переказу після встановлення або зміни Ліміту Кредитування рахунку. 
Відповідно до п. 8.6. Порядку Кредитування Клієнт може відмовитись від одержання Кредиту шляхом не допущення здійснення операцій за Рахунком за рахунок Кредиту та/або ініціювати скасування Ліміту Кредитування рахунку шляхом направлення відповідного повідомлення Узгодженими каналами зв`язку. Клієнт може також ініціювати зменшення/встановлення нульового Ліміту Кредитування рахунку шляхом ініціювання таких змін в Мобільному додатку «Sportbank». Зміна Ліміту Кредитування рахунку здійснюються Банком протягом 48 годин шляхом відображення Банком в Мобільному додатку «Sportbank» нового розміру Ліміту Кредитування рахунку. 
Відповідно до п. 8.10. Порядку Кредитування за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти. Тип процентної ставки – фіксована. Розмір процентної ставки, вказується в Тарифах та залежить від виду операцій, які здійснює Клієнт за рахунок Кредиту та терміну фактичного користування Кредитом. Розмір процентної ставки, що вказаний в Тарифах, може бути змінений шляхом внесення змін до даної Публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 Публічної пропозиції. Такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає в межах Ліміту Кредитування рахунку, після внесення таких змін. До заборгованості, що виникла в межах Ліміту Кредитування рахунку, до моменту внесення змін в розмір процентної ставки, застосовується процентна ставка визначена Тарифами, які діяли на момент виникнення кредитної заборгованості.
Факт надання кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк».
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні правила доказування негативних фактів врахував, що відповідач не спростував позовні вимоги про повернення основної суми кредиту, також суд прийняв до уваги відомості, що містяться в розрахунку заборгованості за кредитним договором, і встановив наявність заборгованості суми 29 997,72 грн за кредитом. Також суд вирішив, що вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами не підлягає задоволенню, оскільки в кредитному договорі не визначено їх розмір.
В контексті доводів апеляційної скарги щодо вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах ,зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання водному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до правил ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як було встановлено судом, 21.02.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету №1151355 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».
Згідно з п. 1.2. Заяви №1151355 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» відповідач просив надати банківські та фінансові послуги, зокрема, відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 національній валюті.
ОСОБА_1 з 21.02.2022 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №1151355 з номером Кредитного договору № №002/14591276-SP, що підтверджується довідкою яка міститься в матеріалах справи.
Підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
На підставі заяви-анкети №1151355 був укладений кредитний договір № №002/14591276-SP про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки в межах проекту «Sportbank», який підписаний відповідачем, при цьому наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідач таким чином підтвердив, що перед підписанням ознайомився із Публічною пропозицією разом з додатками в тому числі, але не виключно, з Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що розміщені на сайті Банку http://tascombank.ua/та Лендиговій сторінці http://sportbank.ua/посилання на примірник якої повністю був згоден, зміст розумів, положення якої зобов`язувався неухильно дотримуватись, а також підтвердив, що проект Заяви-анкети та Публічна пропозиція були надані йому Банком.
Проте підписана сторонами заява-анкета №1151355 не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданим кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування.
За ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до норми ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Із наданих позивачем доказів тільки Заява-анкета №1151355 містить підпис відповідача. Водночас, ця Заява-анкета не містить відповідних істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру процентів за користування кредитом.
У матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку, з якої вбачається фактичне використання коштів позичальником, що само по собі не підтверджує факт ознайомлення відповідача із розміром відсотків за користування кредитом.
Щодо доводів апелянта про те, що підписавши Заяву-анкету, позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених у такій заяві, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, то колегія суддів зазначає таке.
У анкеті-заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та заяві-договорі на укладення договору про комплексне банківське обслуговування процентна ставка не зазначена, не зазначено строк дії договору та умови повернення такого.
Наданий АТ «Таскомбанк» витяг з Публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті погодженої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та Тарифів на умови обслуговування фізичних осіб в банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.
Зазначене позбавляє суд можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти висновку про розмір заборгованості за відсотками.
З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема і щодо розміру відсотків за користування кредитом, оскільки вказане спростовується дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, що наявні в матеріалах справи.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Натомість вимог про стягнення процентів за користування кредитом з підстав та у розмірі, визначеними актами законодавства, зокрема, статтею 1048 ЦК України банк не пред`явив.
Отже, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Таскомбанк», дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення в оскарженій частині.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив в оскарженій частині законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування апелянту судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева
В.А. Девляшевський 
В.М.Луганська