Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
29 травня 2026 року № 520/4298/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ39816845) про визнання протиправною та скасування постанови, - 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 085365 від 25.11.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачем прийнято протиправну постанову № 085365 від 25.11.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу. Позивач зазначив, що на момент перевірки водій пред`явив чинні договори ОСЦПВ в електронному вигляді, що відповідає вимогам Закону про ОСЦВП, а інформація про чинність підтверджується в базі МТСБУ, тому доводи відповідача про порушення позивачем будь-яких норм законодавства є необгрунтованими. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 06.03.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність оскаржуваної постанови та про відсутність підстав для її скасування. Відповідач зазначив, що на момент проведення перевірки було встановлено відсутність у позивача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови. Також, відповідач зазначив, що повідомленням від 07.11.2025, направленим на адресу електронної пошти позивача, останнього було викликано для розгляду справи на 25.11.2025 з 09:00 до 10:00, тобто позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Позивач подав до суду відповідь на відзив, згідно якої виклав свої заперечення проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та підтримав свої позовні вимоги. Просить позов задовольнити. 
Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно яких підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом установлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 27.10.2025 № ОНР001432 старшим державним інспектором Відділу державного контролю на наземному транспорті у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Червінкою А.М. на ділянці автодороги Київ-Чоп М-06-436+200.
28 жовтня 2025 року проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортним засобом марки Krone, днз НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 .
Автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , що встановлено з товарно-транспортної накладної № 6 від 26.10.2025.
У ході проведення рейдової перевірки уповноваженою особою Укртрансбезпеки виявлено порушення статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а саме: на момент перевірки відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказане порушення зафіксовано в акті рейдової перевірки серії ЕАР № 008506 від 28.10.2025.
25.11.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях винесено постанову про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 085365 за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за яке передбачена відповідальність на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі за текстом - Закон №2344-III в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
У розумінні статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі за текстом - Порядок №1567 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно з пунктом 4 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
За приписами абзацу 1 пункту 12 Порядку №1567 водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Згідно з абзацом 1 пункту 13 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (акт проведення перевірки).
Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Абзацами 1, 2 пункту 19 Порядку №1567 передбачено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Відповідно до частини першої статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III.
Так, у відповідності до частин першої та другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Зокрема, відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, аналізуючи положення статті 48 Закону №2344-ІІІ, за порушення якої позивача було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зауважує, що до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, крім тих, що визначені названою статтею Закону №2344-ІІІ, віднесено також інші документи, що передбачені законодавством. Тобто, перелік таких документів не є вичерпним.
Суд зауважує, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, ким вважаються фізичні або юридичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Тобто, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які стосуються, зокрема, перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених Законом №2344-III, відповідальність несуть саме автомобільні перевізники суб`єкти господарювання.
Непред`явлення під час проведення перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону №2344-ІІІ, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 цього ж Закону.
Притягуючи позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідач в оскаржуваній постанові від 25.11.2025 №085365 вказав про відсутність у водія транспортного засобу на момент проведення рейдової перевірки договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
У зв`язку з цим суд зазначає таке.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються, зокрема, Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Так, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-IX регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Відповідно до статті 6 цього Закону укладаються договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності таких видів:
1) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що діє виключно на території України (внутрішній договір страхування);
2) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що діє на території держав - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», зазначених і не викреслених у страховому сертифікаті «Зелена картка» (міжнародний договір страхування).
Пунктами 3, 10 статті 4 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року №1909-IX передбачено, що до класів страхування іншого, ніж страхування життя, належать, зокрема, клас 3 - страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного рухомого складу), клас 10 - страхування відповідальності, яка виникає внаслідок використання наземного транспортного засобу (у тому числі відповідальності перевізника).
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху.
Так, згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
Аналіз наведених норм свідчить про те, що керування механічним транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в Україні забороняється.
Необхідність наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при здійсненні пасажирських та вантажних перевезень передбачається й іншими нормативно-правовими актами.
Зокрема, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16 квітня 2025 року №703, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2025 року №666/44072, який набрав чинності 19 травня 2025 року, затверджено Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Перелік №703 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Так, підпунктом 5 пункту 1 розділу II Переліку №703 передбачається обов`язкова наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення, а саме: договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності належить до переліку документів для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, а саме до категорії «інші документи, передбачені законодавством», що визначено статтею 48 Закону №2344-ІІІ.
Однак, як свідчать обставини цієї справи, 28.10.2025 при проведенні рейдової перевірки транспортного засобу водієм транспортного засобу марки Krone днз НОМЕР_2 не було пред`явлено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що під час проведення рейдової перевірки водієм було пред`явлено чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в електронному вигляді, оскільки акт рейдової перевірки № ЕАР008506 від 28.10.2025 містить відомості про відсутність на момент перевірки договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Будь-яких доказів, які б достовірно підтверджували факт пред`явлення водієм відповідного документа під час проведення перевірки матеріали справи не містять.
Надання позивачем під час розгляду справи копії договору (поліса) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та доказів його чинності станом на дату проведення перевірки саме по собі не свідчить про те, що такий документ був пред`явлений посадовим особам Укртрансбезпеки безпосередньо під час проведення рейдової перевірки 28.10.2025.
Суд зазначає, що предметом дослідження у даній справі є не лише наявність у перевізника чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а й виконання обов`язку щодо пред`явлення такого документа уповноваженим посадовим особам під час здійснення державного контролю. Наявність чинного поліса ОСЦПВ не спростовує встановленого відповідачем факту його непред`явлення під час проведення рейдової перевірки.
За таких обставин, доводи позивача про пред`явлення водієм електронного поліса ОСЦПВ під час проведення перевірки не знайшли свого належного підтвердження в ході судового розгляду та не спростовують висновків, викладених в акті рейдової перевірки і спірній постанові.
Суд також не приймає до уваги доводи позивача щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зважаючи на таке.
Під час розгляду справи відповідачем надано докази того, що повідомленням від 07.11.2025, направленим на адресу електронної пошти позивача, останнього було повідомлено про розгляд справи та викликано для участі в її розгляді 25.11.2025 у проміжок часу з 09 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв.
Доказів того, що зазначене повідомлення не було доставлено або що позивач був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи, матеріали справи не містять, а позивачем таких доказів суду не надано.
Відтак суд доходить висновку, що відповідачем було вжито належних заходів для повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, а тому твердження позивача про порушення його права на участь у розгляді справи є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами.
За таких обставин суд вважає, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт проведено відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи позивача в цій частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Отже, оскільки водієм на момент проведення рейдової перевірки не було надано уповноваженій особі відповідача чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, то суд приходить до висновку, що позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як автомобільним перевізником (підтверджується наявною в матеріалах справи товарно-транспортною накладною від 26.10.2025 № 6) під час перевезення вантажу було порушено законодавство про автомобільний транспорт, а саме: порушено положення 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 цього ж Закону.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки водій транспортного засобу на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) не надав уповноваженій особі відповідача документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», то суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача як суб`єкта господарювання - автомобільного перевізника.
Позивачем під час розгляду справи не надано жодних належних та достовірних доказів, які спростовували би висновки уповноважених осіб відповідача про допущення позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, викладені в акті перевірки № ЕАР008506 та у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу № 085365 від 25.11.2025.
Доводів відзиву, якими відповідач обґрунтовує законність оскаржуваної постанови, позивачем (його представником) не спростовано.
Отже, за наявності доведених відповідачем та не спростованих позивачем у ході судового розгляду цієї справи висновків про допущення останнім порушень законодавства про автомобільний транспорт, суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III, тому оскаржувана постанова скасуванню не підлягає. 
Відомостей щодо порушення відповідачем процедури прийняття спірної постанови судом під час розгляду справи також не встановлено. Позивачем наявності таких обставин не доведено. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності пере законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактично обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляд справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ39816845) про визнання протиправною та скасування постанови.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 29 травня 2026 року.
Суддя Олексій КОТЕНЬОВ