ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2026 р. Справа№ 925/1642/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Сковородіної О.М. 

розглянув в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачненько» 
на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 (повний текст рішення складено 17.02.2026)
у справі № 925/1642/25 (суддя - Зарічанська З.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачненько»
до Комунального закладу «Черкаський академічний ліцей «Перспектива» Черкаської обласної ради»
прo стягнення 46716,00 гривень

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачненько» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального закладу «Черкаський академічний ліцей «Перспектива» Черкаської обласної ради» (надалі відповідач, Замовник) про стягнення збитків (упущеної вигоди) у сумі 46716,00 гривень. 
Позивач обґрунтував позов тим, що взявши участь у процедурі закупівлі, ставши переможцем та підписавши зі свого боку проєкт договору про закупівлю, він мав намір здійснити поставку товару відповідачу з метою отримання прибутку, однак внаслідок неправомірного та безпідставного ухилення відповідача від виконання обов`язків за результатами відбору постачальника позивач, як переможець відбору, був протиправно позбавлений того, на що він правомірно розраховував, а саме отримання доходу від діяльності у розмірі 46716 гривень, що стало підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди у вигляді упущеної вигоди у вказаному розмірі.
Стягувана сума збитків (упущеної вигоди) становить різницю між елементом доходів та елементом витрат. Доходна частина розрахунку обґрунтовується загальною сумою доходу у розмірі 249900,00 гривень, на яку розраховував позивач внаслідок перемоги за результатами закупівлі, адже пропозиція позивача на вказану суму була визнана переможною.
Витратна частина розрахунку обґрунтовується тією сумою, яку позивач повинен був витратити на закупівлю товару, необхідного для виконання взятих на себе зобов`язань та згідно рахунку ТОВ «Комбінат-Черкаси» № 12250001 від 25.12.2024 на товар, а саме тушку свіжомороженого хека у кількості 1700 кг його загальна вартість становить 203184,00 гривень.
Отже, за розрахунком позивача сума упущеної вигоди становить різницю між загальною сумою закупівлі (249900 гривень) та сумою витрат на придбання товару (203184 гривень).

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду Черкаської області у задоволенні позову було відмовлено повністю.
Суд першої інстанції, погодившись з доводами позивача щодо наявності протиправної поведінки відповідача, яка полягає у неправомірному відхиленні пропозиції переможця відбору - позивача, наявності вини відповідача, однак прийняв рішення про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем розміру неодержаного ним доходу (прибутку).
Суд вказав на те, що позивачем не враховано у розрахунку упущеної вигоди суми витрат, що пов`язані із вказаною господарською операцією, зокрема на транспортування та зберігання, пальне та заробітну плату, та інші витрати, що безпосередньо впливають на визначення собівартості товару та на суму прибутку.
Рахунок, який наданий позивачем на підтвердження спроможності поставити товар за ціною 203184 гривень носить лише інформаційний характер, адже не був оплачений, а відповідний договір на поставку товару, позивачем укладено не було.
До того ж, сума закупівлі та кількість товару в подальшому була зменшена до 217099,51 гривень та 1189 кг відповідно, що також ставить під сумнів розрахунок позивача завданих йому збитків, адже вказаних обставин розрахунок не враховує. 

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає наступне: 
- визначаючи розмір матеріальних збитків, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку зроблений позивачем розрахунок упущеної вигоди), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 926/1904/19). Суд першої інстанції належним чином не перевірив розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача збитків та не надав йому відповідної правової оцінки з урахуванням критеріїв визначення (обрахування) та стандартів доказування розміру збитків.
- витрати позивача на матеріально технічну базу та працівників жодним чином не збільшилися б протягом 2025 року при підписанні договору з відповідачем, адже фонд заробітної плати працівників, витрати на оренду транспортних засобів та отримання відповідних послуг зберігання здійснюється на щомісячній основі у визначеному розмірі, на який не впливає здійснення невеликих поставок риби до відповідача. 
З огляду на вищезазначене розрахована сума упущеної вигоди позивача цілком обґрунтована та становить 46716,00 гривень. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.02.2024 уповноважена особа Державної установи «Професійні закупівлі» за результатами розгляду заяви позивача про приєднання до електронного каталогу за категоріями: 15110000-2 М`ясо, 15540000-5 Сирні продукти, 15550000-8 Молочні продукти, 15530000-2 Вершкове масло, 15610000-7 Продукція борошномельно-круп`яної промисловості та 15220000-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені, прийняла рішення, яке оформлене Протоколом № 334 про включення позивача до переліку кваліфікованих постачальників каталогу Державної установи «Професійні закупівлі».
16.12.2024 КЗ «ЧАЛ «Перспектива» ЧОР» через електронну систему закупівель «Prozorro» оприлюднив оголошення про проведення закупівлі UA-2024-12-16-008435-а на поставку «Хек с/м, тушка без голови, 300-600г, ДСТУ 4868» в кількості 1700 кг зі строком поставки до 31.12.2025. Код предмета закупівлі ДК 021:2015:15220000-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені. Очікувана вартість предмета закупівлі: 275000 гривень. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій та дата та час розкриття тендерних пропозицій - 19.12.2024 о 09:00.
До оголошення про проведення закупівлі відповідачем було додано відповідний проєкт Договору про закупівлю товарів та інформацію про характеристики товару та їх допустимі значення в межах специфікації товару.
Відповідно до Протоколу розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2024-12-16-008435-а, цінові пропозиції щодо предмету закупівлі UA-2024-12-16-008435-а надали два учасники: позивач з ціновою пропозицією 249000 гривень та фізична особа підприємець Трушкевич Н.А. з ціновою пропозицією 272000 гривень.
За результатами оцінки електронною системою закупівель тендерних пропозицій, відповідно до Протоколу визначення переможця закупівлі та намір укласти договір про закупівлю UA-2024-12-16-008435-а, пропозиція позивача 19.06.2024 була визначена найбільш економічно вигідною.
Згідно з протоколом визначення переможця закупівлі та намір укласти договір про закупівлю UA-2024-12-16-008435-а, 25.12.2024 позивача було визначено переможцем закупівлі UA-2024-12-16-008435-а на поставку «Хек с/м, тушка без голови, 300-600г, ДСТУ 4868» в кількості 1700 кг зі строком поставки до 31.12.2025 з ціновою пропозицією 249900 гривень. Замовником вирішено прийняти та затвердити рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем та опублікувати повідомлення про намір укласти договір про закупівлю на веб-порталі Уповноваженого органу.
19.12.2024 позивач надіслав на електронну адресу уповноваженої особи відповідача Панасюк Лариси Петрівни - ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка була зазначена в інформації про Замовника закупівлі) лист, у якому просив погодити та заповнити договір зі сторони відповідача. До цього листа позивач прикріпив три файли з назвами: «Проєкт договору Риба Морожена на 2025 рік.docx», «Проєкт договору М`ясо на 2025 рік.docx» та «Проєкт договору Сир на 2025 рік.docx».
Позивач згідно з супровідним листом від 23.12.2024 № 187/12 передав відповідачу підписаний зі сторони позивача Договір про закупівлі товарів разом із відповідними додатками згідно з переліком для підписання його відповідачем. Цей лист разом із додатками був отриманий відповідачем 24.12.2024, про що свідчить відповідна печатка відповідача (вхідний № 108/01-24 на копії супровідного листа від 23.12.2024 № 187/12), який наданий позивачем до справи.
31.12.2024 уповноважена особа відповідача Лариса Панасюк письмово підписала протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою, відповідно до якого вирішила відхилити пропозицію позивача відповідно до підпункту 1 пункту 64 Порядку № 822. В описовій частині протоколу зазначено, що на етапі укладення договору Переможець відбору не підписав договір згідно умов проекту договору у строк, визначений абзацом першим пункту 66 Порядку № 822 (не надав підписаний договір із додатками передбаченими п. 13.1. проєкту договору у строк визначений абзацом першим пункту 66 цього Порядку).
Відповідно до Протоколу відхилення тендерної пропозиції/пропозиції (а.с. 127) від 31.12.2024, що підписаний уповноваженою особою відповідача Панасюк Л.П. за допомогою цифрового підпису та оприлюднений на веб-порталі уповноваженого органу відхилено пропозицію позивача, підстави відхилення тендерної пропозиції/пропозиції учасника: Переможець не підписав договір у строк, визначений абзацом першим пункту 66 цього Порядку; детальний опис підстав відхилення тендерної пропозиції/пропозиції учасника: Переможець не підписав договір у строк, визначений абзацом першим пункту 66 цього Порядку. Вирішено затвердити рішення про відхилення тендерної пропозиції/пропозиції та опублікувати на веб-порталі Уповноваженого органу.
31.12.2024 КЗ «ЧАЛ «Перспектива» ЧОР» в електронній системі закупівель «Prozorro» був опублікований протокол розкриття тендерних пропозицій UA-2024-12-16-008435-а, згідно з яким позивач як переможець не підписав договір у строк, визначений абзацом першим пункту 66 цього Порядку. Щодо пропозиції ФОП Трушкевич Наталії Анатоліївни, то міститься запис, що вона відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим в тендерній документації. Відсутні підстави для відмови, встановлені ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».
02.01.2025 між КЗ «ЧАЛ «Перспектива» ЧОР» (Замовник) та ФОП Трушкевич Н.А. (Постачальник) підписано Договір про закупівлю товару № 4, за умовами якого Постачальник зобов`язався у 2025 році поставити Замовнику товари (код ДК 021:2015: код 15220000-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені (Риба морожена Хек)), зазначені в Специфікації (Додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.
Відповідно до Специфікації до цього Договору, предметом поставки є Риба морожена Хек у кількості 1700 кг на загальну суму 272000 гривень.
Додатковими угодами від 09.04.2025 № 2 та від 11.12.2025 № 5 замовник та постачальник відповідно до п. 3.3. Договору зменшили обсяги закупівлі у зв`язку зі зменшенням фінансування до 1189 кг та відповідно зменшили суму Договору до 217099,51 гривень, що підтверджено Специфікаціями до цих додаткових угод.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі та заперечення на них, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Суть апеляційного провадження у даній справі полягає у ревізії висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача через призму його тверджень про те, що суд не перевірив належним чином розрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача збитків та не надав йому відповідної правової оцінки з урахуванням стандартів доказування розміру збитків та безпідставно відмовив у задоволенні позову з мотивів недоведеності їх розміру.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції констатував факт доведеності наявності в діях відповідача ознак неправомірності, адже він неправомірно відмовив в укладенні договору постачання з позивачем, якого було визнано переможцем процедури закупівлі, а також суд виходив з презумпції вини відповідача.
Спірним в межах цієї справи залишився висновок суду першої інстанції про недоведеність саме розміру стягуваних збитків (упущеної вигоди).
Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ст. 623 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.
Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Проте позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.
Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
При цьому, неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.
Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними в даному випадку, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.
У цих висновках суд першої інстанції підставно спирався на правові позиції в питанні критеріїв упущеної вигоди, що неодноразово та послідовно викладалась Верховним Судом, зокрема в постановах: від 13.12.2018 у справі № 923/700/17, від 11.11.2019 у справі № 904/7601/17, від 12.11.2019 у справі № 910/9278/18, 12.08.2020 у справі № 910/15883/14, від 27.08.2019 у справі № 910/9095/18, від 26.02.2020 у справі № 914/263/19.
В постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20 викладено наступні правові висновки.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.
Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суди попередніх інстанцій зважили на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/господарського обороту.
Тому при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має урахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.
При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.
Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин.
Аналіз таких принципів цивільного права як справедливість, добросовісність, розумність дає підстави для висновку, що розумними витратами є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права.
Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.
Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнової вигоди, яку потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).
Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішення порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20 роз`яснено, що розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням його витрат на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. До відповідних витрат відносяться, зокрема, але не виключно, виробничі витрати, інформаційні витрати, транспортні витрати, амортизаційні витрати тощо. Такі витрати пов`язуються з виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо.
В межах розглядуваної справи суд першої інстанції не ставив під сумнів наявність у позивача права вимагати відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, адже в ситуації не укладення із позивачем договору постачання об`єктивно могло позивач міг дійсно недоотримати очікуваний дохід від відповідної господарської операції, якщо б відповідач діяв добросовісно.
Втім, як вже зазначалося, для доведення позовних вимог про відшкодування упущеної вигоди, позивачу все ж було необхідно довести стягуваний розмір збитків, зокрема в контексті розумних витрат, які він мав об`єктивно понести на виконання договору постачання, якби він відбувся, а також врахувати при розрахунку упущеної вигоди інші фактичні обставини відповідної господарської операції.
Позиція позивача полягає в тому, що розмір упущеної вигоди необхідно розраховувати шляхом простого арифметичного віднімання від суми його конкурсної пропозиції (249000 гривень) суми, яку було необхідно витратити на придбання товару згідно виставленого позивачу рахунку (203184 гривень).
Із такими аргументами позивача суд першої інстанції не погодився та не вважав за можливе виходити саме з такого механізму розрахунку упущеної вигоди, адже він не враховує розумних витрат позивача, які супроводжують таку господарську операцію.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, до розрахунку упущеної вигоди, здійсненого позивачем, віднесено тільки витрати на придбання товару, хоча здійснення господарської діяльності передбачає і інші витрати, зокрема витрати пов`язані з транспортуванням такого товару, виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів тощо. Неврахування таких витрат, очевидно, йде в розріз із наведеними правовими позиціями Верховного Суду.
Колегія суддів в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції, що було покладено в основу рішення про відмову у задоволенні позову через недоведеність розміру стягуваних збитків.
Як вірно констатовано судом першої інстанції, доказів на підтвердження укладення між ТОВ «Комбінат-Черкаси» та ТОВ «Смачненько» договору поставки товару та актів приймання-передачі товару на підтвердження поставки та отримання позивачем товару - «Хек с/м тушка 400-600» у кількості 1700 кг на загальну суму 203184 гривень позивач суду не надав.
Рахунок на оплату товару є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, даний документ носить інформаційний характер, та ніяким чином не свідчить про реальність понесених скаржником витрат як підставу для відшкодування упущеної вигоди в майбутньому (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19). Сам по собі рахунок-фактура не надає достатньої інформації для підтвердження факту проведення господарської операції або надання послуги, а відповідно не може бути розцінений як доказ понесення збитків у відповідному розмірі в розумінні ст. ст. 76-78 ГПК України.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, сама наявність у позивача відносин з поставки з ТОВ «Комбінат-Черкаси», відповідно до яких позивачем здійснювалась закупівля тушки хека свіжомороженого жодним чином не доводить, що позивач здійснив купівлю тушки хека для поставки відповідачу в межах розглядуваної закупівлі. 
Навпаки, позивач не заперечував в перебігу розгляду справи, що необхідний товар закуплено не було, виставлений рахунок не був оплачений, отже з представлених суду доказів достеменно встановити, що відповідний товар міг бути придбаний за стверджуванню позивачем ціною протягом 2025 року, коли мала здійснюватися відповідна поставка. Отже вказаний рахунок може свідчити лише про теоретичну можливість закупівлі потрібного товару за певну вартість.
Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що при здійсненні розрахунку упущеної вигоди позивач не врахував обов`язкових неминучих витрат, які б супроводжували виконання договору, до яких, до прикладу, можна віднести транспортні витрати, витрати на пальне, витрати на зберігання товару у випадку необхідності, на заробітну плату працівникам, у разі залучення останніх.
Позивач як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі стверджує, що здійснював постійні численні ритмічні поставки продуктів харчування у м. Черкаси, зокрема до замовників, що розташовані поблизу відповідача, що свідчить про можливість здійснення поставок до відповідача у будь-який час та відсутність необхідності налагодження якогось окремого додаткового маршруту чи виникнення додаткових витрат. Витрати позивача на матеріально-технічну базу та працівників жодним чином не збільшилися б при підписанні договору з відповідачем.
Суд першої інстанції критично сприйняв такі твердження позивача, оскільки, навіть не досліджуючи відстань, на яку необхідно було б здійснювати поставки таких товарів, про яку позивач зазначає, що вона є незначною, суд врахував, що всі харчові продукти, передбачені різними договорами, є досить різними та не можуть перевозитись одночасно. У випадку перевезення харчових продуктів повинен дотримуватися, як мінімум, температурний режим, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів. Такий режим не повинен перериватися. Температурний режим для риби замороженої відрізняється від температурного режиму перевезення сирів, свіжовипечених хлібобулочних та кондитерських виробів, про системне постачання яких стверджував позивач.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивач повинен був би все одно здійснювати витрати для перевезення товару, якщо навіть не конкретно тушки хека свіжомороженого, то окремих продуктів відповідного температурного режиму зберігання, що неминуче потягло б за собою додаткові витрати на транспортування, пальне та працівників, що не було враховано позивачем у його розрахунку розміру збитків у вигляді упущеної вигоди.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.
Слушними та підставними вбачаються висновки суду першої інстанції, і в тій частині, що при здійсненні розрахунку збитків позивач не врахував, що КЗ «ЧАЛ «Перспектива» ЧОР» та ФОП Трушкевич Н.А. додатковими угодами від 09.04.2025 № 2 та від 11.12.2025 № 5 до договору про закупівлю товару № 4 від 02.01.2025 зменшили обсяги закупівлі у зв`язку зі зменшенням фінансування до 1189 кг та відповідно зменшили суму Договору до 217099,51 гривень, що підтверджено Специфікаціями до цих додаткових угод та ґрунтується на положеннях договору про закупівлю, що свідчить на користь висновків про неможливість отримання позивачем стягуваної суми доходу через об`єктивні чинники, які також позивачем при здійсненні розрахунку суми упущеної вигоди враховано не було.
В контексті викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином досліджено усю сукупність доказів долучених сторонами в підтвердження своїх вимог і заперечень та судом надано їм належну правову оцінку, а твердження скаржника про те, що суд першої інстанції мав зокрема здійснити власний розрахунок для вимог про стягнення упущеної вигоди не є застосовними, адже у справах про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, саме на позивача покладається тягар доведення вірогідної реальності отримання доходу у тому розмірі, про який зазначає позивач.
До меж судового контролю та оцінки у таких справах віднесено перевірку дотримання позивачем вимог, що ставляться, зокрема стосовно врахування при розрахунку упущеної вигоди розумних витрат, пов`язаних із відповідною господарською операцією та інших обставин її проведення, таких як, в даному випадку, зменшення об`єму закупівлі, чого є цілком достатньо для висновків про необґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку.
Суд позбавлений можливості здійснити власний розрахунок стягуваних збитків, оскільки такий розрахунок може бути здійснений лише позивачем, який обізнаний чи має бути обізнаний як щодо розумних витрат, які пов`язані із відповідною поставкою так і щодо інших складових розрахунку, що прямо можуть впливати на визначення собівартості продукції, що поставляється та, відповідно, на розмір доходу, який міг бути реально отриманий позивачем.
Отже суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунку позивача розміру упущеної вигоди дійшов правильних висновків, про недоведення розміру стягуваних збитків та підставно прийняв рішення про відмову у задоволенні позову, із чим цілком погоджується колегія суддів.
Таким чином, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів в ході апеляційного провадження, дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачненько» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.02.2026 у справі № 925/1642/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 25.06.2026  

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді П.В. Горбасенко

О.М. Сковородіна