Справа № 159/7206/25
Провадження № 2/159/1491/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.
при секретарі Посполітак Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 13.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №79494444, згідно якого відповідачу був наданий кредит шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31626 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 22626 грн. заборгованість за відсотками. Договор укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, відповідно до яких кредит надається в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №79494444 в розмірі 31626 грн. та 3028 грн. судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відповіді на відзив просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно відзиву на позов позов не визнають, просить в позові відмовити, вказуючи на те, що позивачем не підтверджено направлення та отримання ним одноразового ідентифікатора (наприклад довідки мобільного оператора) та застосування ним такого ідентифікатора при укладенні цього договору. Тому, наявна у матеріалах справи копія кредитного договору № 79494444 від 13.03.2024 не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Додана до позову копія кредитного договору подана лише у вигляді сканованої копії та не містять електронних підписів кредитодавця та позичальника або будь-яких даних, які б свідчили про волевиявлення прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення кредитних договорів Відповідачем. В даному випаду це лише текст, який складений первісним кредитором одноособово, а тому, в розрізі зазначених вище процесуальних норм стосовно достовірності доказів, дані документи мають бути визнані судом неналежними доказами укладання кредитних договорів. Беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення, виключає підписання ОСОБА_1 кредитного договору зазначеним способом. Матеріали справи не містять доказів як того, що саме Відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ОСОБА_1 цих одноразового ідентифікатора. Позивач не долучив до матеріалів справи доказів ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві обставин не долучено ані копії заявки позичальника на отримання кредиту, ані оферти щодо укладення кредитного договору на запропонованих товариством умовах, ані паспорта споживчого кредиту, який би підтверджував факт виконання первісним кредитором свого переддоговірного обов`язку щодо інформування позичальника про умови кредитування. Жодних доказів прийняття відповідачем відповідної пропозиції матеріали справи не містять. Позивачем не надано жодного доказу переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, що є необхідним для доведення факту укладання договору. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказаний розрахунок заборгованості містить лише суму заборгованості (незмінну) та не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу кладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Розрахунок заборгованості є виключно внутрішнім документом фінансової установи, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом первісний кредитор проводив нарахування процентів за користування кредитом понад визначений строк кредитування. За оспорюваним договором відсотки за користуванням кредиту були нараховані за межами строку кредитування, відтак у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом (в разі доведення укладення кредитного договору), починаючи з 12.04.2024 року, слід відмовити. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача не існувало на момент укладення договору факторингу, жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 13.03.2024 буде укладений договір позики № 79494444 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Просить стягнути понесені судові витрати в орієнтованому розмірі 8000 грн., докази в понесення яких будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно договору позики №79494444 від 13.03.2024 року, паспорту споживчого кредиту ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 9000 грн. на 30 днів, із сплатою процентів 2,5 % в день. В договорі зазначено що він підписаний електронним підписом відповідача.
Згідно договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та додаткових угод до нього ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передала (відступила) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 31626 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 22626 грн. заборгованість за відсотками.
Відповідно до ст.ст.205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
На підтвердження укладеня договору №79494444 від 13.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 позивачем не додано належних та допустимих доказів, в яких повинно бути відображено послідовність укладення договору, введення даних по заяві відповідачем, як позичальником, їх перевірку та скорингову оцінку, створення пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті відповідача, як позичальника, якому направлено sms-повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору, підписання саме відповідачем, як позичальником одноразовим ідентифікатором та відправленням товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт), розміщення в особистому кабінеті відповідача, як позичальника договору. 
Таким чином, позивачем не доведено, що між відповідачем та первісним кредитором укладено кредитний договор за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, ознайомлення та погодження відповідачем, як позичальником, з умовами договору, в зв`язку з чим відсутнє підтвердження ознайомлення та згода відповідача, як позичальника з умовами договору. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили усі обов`язкові умови кредитного договору. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору дотримано вимог, передбачених ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою – споживачем.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, щодо не підтвердження позивачем належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором, як і наявність заборгованості за кредитним договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Враховуючи не доведення позивачем укладання договору, отримання кредитних коштів відповідачем, суд вважає недоцільним встановлювати та перевіряти правомірність нарахованих відсотків та обставини переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача за договором факторингу.
В зв`язку з недоведеністю позовних вимог, підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаними вище договорами відсутні.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові, вимоги позивача про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають, 
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.205, 207, 638, 509 ЦК України, ст.ст.12, 83, 84, 89, 137, 141, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,
В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Судове рішення складено 05.06.2026 року.

Суддя:	М. В. ГРІДЯЄВА