Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Справа № 520/3764/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніна Микити Сергійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:
- визнати протиправними дії голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніна Микити Сергійовича (надалі – відповідач-1) у ненаданні відповіді в частині розгляду питання належного дослідження відео, яким зафіксовано дії ОСОБА_2 та не зазначення норми закону, якою такі дії з боку його підлеглого ОСОБА_2 можуть бути дозволені посадовій особі;
- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті (надалі – відповідач-2) або іншу уповноважену особу, виконати вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України “Про звернення громадян”, а саме надати ОСОБА_1 повторно належну відповідь в частині розгляду питання належного дослідження відео назва: “ 20250716120214MEDIA ID0774 S МР.4”, яким зафіксовано дії ОСОБА_2 та зазначити норми закону, якою такі дії з боку посадової особи органу державної влади підлеглого Черсунова В. можуть бути дозволені; 
- вирішити питання розподілу судових витрат. 
В обґрунтування позову покликається на те, що старший інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківських областях Державної служби України з безпеки на транспорті Владиславом ЧЕРСУНОВИМ під час несення служби 16.07.2025, який без жодних правових та законних підстав здійснив незаконні дії, а саме: самовільно проник на транспортний засіб приватної власності іншої особи шляхом застрибування, тому до керівництва даної посадової особи було подано скарги № Аз-5/08 27.09.2025 року та № А-5/10 від 29.10.2025 з боку представника позивача. Листом голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніним М.С. від 20.11.2025 №9821/5.4/15-25 не надано відповіді на поставлені адресантом у скарзі питання і жодним чином не вирішено порушені ним вимоги, що не може визнаватися обґрунтованим і правомірним. Законом «Про звернення громадян» регламентовано надавати відповідь на всі питання, які викладені у скарзі та належать до компетенції органу з посиланням на норми чинного законодавства. Згідно з відповіді не зазначено жодної норми закону, який дозволяє вчиняти дії з боку Владислава Черсунова, який самовільно проник на вантажний транспортний засіб, приватної власності іншої особи, що було зафіксовано нагрудною відеокамерою державного інспектора на місці події та було проігноровано під час розгляду скарги ОСОБА_3 . Білыш того, не відповідає дійсності і доводи ОСОБА_3 , що нібито відеозапис події не підтверджує, що ОСОБА_4 не вчинялися жодні дії, так як відео з нагрудної камери інспектора назва: « 20250716120214MEDIA ID0774_S МР.4» час 12:04:20-12:04:31 доводить протилежне, що ще раз підтверджує про необ`єктивну, не всебічну та поверхневу перевірку за скаргою. Фактично в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідачем не проведено об`єктивної та всебічної перевірки за скаргою та не прийнято рішення посадовою особою щодо розгляду скарги по суті за усіма питаннями позивача. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат. 
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що представник позивача звернувся до Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. із скаргою від 29.10.2025 вих. № А-5/10 на дії в.о. директора Департаменту внутрішнього моніторингу Дмитра Пасічника, в діях якого вбачається склад кримінального правопорушення. Позивач заперечував висновки, викладені у листі від 16.10.2025 № 8964/6.2/15-25, та наполягав на тому, що проведена перевірка була "необ`єктивною" та "поверхневою". Основний акцент скарги було зосереджено на суб`єктивній інтерпретації Позивачем подій, зафіксованих на відеозаписах з нагрудних камер інспекторів під час інциденту 16.07.2025. Зокрема, у скарзі № А-5/10 Позивач стверджував, що посадові особи Укртрансбезпеки при наданні попередньої відповіді проігнорували факт "проникнення" старшого державного інспектора Черсунова В. О. на приватний транспортний засіб, що, на думку скаржника, полягало у перебуванні інспектора на Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.04.2026 4 підніжці автомобіля. Позивач вимагав від Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. надати детальну правову оцінку кожній секунді відеозапису та вказати конкретні норми законодавства, які дозволяють інспектору фізично контактувати з елементами конструкції транспортного засобу. Крім того, у зверненні порушувалось питання щодо недотримання етичних норм та недопустимої, на думку Позивача, термінології, використаної в офіційному листуванні. Дане звернення було розглянуто у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян". За результатами розгляду, 20.11.2025 Головою Укртрансбезпеки Лагуніним М. С. було надано відповідь (вих. № 9821/5.4/15-25), в якій позивача було поінформовано, що повторне вивчення відеоматеріалів не підтвердило фактів неналежного виконання обов`язків або порушення законодавства зі сторони працівників Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що Укртрансбезпекою було в повному обсязі дотримано процедуру розгляду звернень громадян. Оскаржуваний лист Укртрансбезпеки від 20.11.2025 вих. № 9821/5.4/15-25 за підписом Голови Лагуніна М. С. є актом інформаційного характеру, наданим у межах повноважень керівника органу, який не створює для Позивача жодних нових юридичних обов`язків, а лише відображає позицію Укртрансбезпеки за результатами всебічного розгляду претензій Позивача. Позивач, вважаючи лист Укртрансбезпеки від 20.11.2025 вих. № 9821/5.4/15-25 "неповним" та "необ`єктивним", звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Укртрансбезпеки та Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. протиправними. Проте, відповідачі наголошують, що оскаржувані дії полягали виключно у наданні змістовної відповіді на звернення у межах компетенції. Позивач, не погоджуючись із суб`єктивною оцінкою доказів, фактично оскаржує зміст роз`яснень органу, що не може бути предметом окремого позову в розумінні КАС України. Просить у позові відмовити. 
Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що ОСОБА_5 у своїх пояснення зазначає, що: «є необґрунтованими та такими, що не відповідає фактичним обставинам справи твердження скаржника про те, що я самовільно застрибнув на вантажний автомобіль. Всі дії з мого боку здійснював з дозволу водія цього транспортного засобу, про що свідчить відеозапис зі службової боді-камери»». При цьому відео з нагрудної камери інспектора №20250716120214MEDIA ID0774_S MP.4» в повному обсязі спростовує протилежне, так як дозволу на неправомірні дії ОСОБА_5 ніким не надано, а навпаки зафіксовано зауваження з боку водія до посадової особи ОСОБА_5 , який самовільно вчиняє дії не передбачені діючим законодавством. Окрім цього, єдиним «виправданням» неправомірних дій ОСОБА_5 представник відповідача зазначає, що: «такі дії є допустимими у межах динамічного контролю за дотриманням правил перевезення і не входять за межі загальноприйнятих стандартів поведінки посадових осіб при виконанні службових завдань», але це не може віднестися до ОСОБА_5 , який не здійснював рейдової перевірка (перевірка на дорозі) та вчиняв дії, які не передбачені ані жодним Законом України, ані жодним профільним нормативно-правовим документом, що було «професіонально» не враховано під час надання відповіді на скарги. Більш того формулювання про «динамічність контролю» не замінює та не підміняє вимоги ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України», зазначені вимоги мають імперативний характер і розповсюджуються на усіх посадових осіб Державної служба України з безпеки на транспорті та її структурних підрозділів. Враховуючі, що представником відповідача не надано жодної належної підстави спростування позовних вимог, а позивачем навпаки подано обгрунтована та підтверджена належними доказами позовна заява, тому слід прийти до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою суду від 13.04.2026 клопотання представника відповідача та клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніна Микити Сергійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 13.04.2026 у задоволенні клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті про залишення позовної заяви без руху відмовлено. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення відзиву на позовну заяву відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті відмовлено.
Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмово провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Суд становив, 16.07.2025 під час виконання службових обов`язків посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті було зупинено транспортний засіб DAF номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
16.09.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки Черсуновим В. О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 005514, якою постановлено визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 132-1 КУпАП та накладеного на Позивача штраф у розмірі 51000,00 грн. 
25.09.2025 адвокат Манько О. М., діючи в інтересах позивача, звернувся до Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. та в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки Черсунова В. О. із заявою-повідомленням (вих. № Аз-5/08), в якій зазначив про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.09.2025 № 005514 у судовому порядку. 
27.09.2025 адвокат Манько О. М., діючи в інтересах позивача, звернувся до Прем`єр-міністра України Свириденко Ю. А. та Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. зі скаргою вих. № Аз-5/08 щодо невиконання та неналежного виконання посадових обов`язків старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки Владиславом Черсуновим під час несення служби 16.07.2025. У вказаній скарзі позивач стверджував про нібито порушення правил носіння форменого одягу, неправомірне проникнення вказаної посадової особи на приватний транспортний засіб та порушення етичних норм поведінки. За результатами розгляду вказаної скарги, а також скарги, що надійшла від Секретаріату Кабінету Міністрів України (лист від 02.10.2025 вих. № М-23475/20- 25/1), Департаментом внутрішнього моніторингу Укртрансбезпеки, в межах наданих повноважень та з дотриманням строків, визначених статтею 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян", було підготовлено та надіслано позивачу відповідь від 16.10.2025 за № 8964/6.2/15-25. У вказаному листі позивачу було повідомлено про відсутність у діях старшого державного інспектора ОСОБА_5 ознак дисциплінарного проступку та роз`яснено правову безпідставність наведених у скарзі доводів.
Адвокат Манько О. М., діючи в інтересах позивача, повторно звернувся до Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. із скаргою від 29.10.2025 вих. № А-5/10, Позивач заперечував висновки, викладені у листі від 16.10.2025 № 8964/6.2/15-25, та наполягав на тому, що проведена перевірка була "необ`єктивною" та "поверхневою". Основний акцент скарги було зосереджено на подіях, зафіксованих на відеозаписах з нагрудних камер інспекторів під час інциденту 16.07.2025. Зокрема, у скарзі № А-5/10 позивач стверджував, що посадові особи Укртрансбезпеки при наданні попередньої відповіді проігнорували факт "проникнення" старшого державного інспектора Черсунова В. О. на приватний транспортний засіб, що, на думку скаржника, полягало у перебуванні інспектора на підніжці автомобіля. Позивач вимагав від Голови Укртрансбезпеки Лагуніна М. С. надати детальну правову оцінку кожній секунді відеозапису та вказати конкретні норми законодавства, які дозволяють інспектору фізично контактувати з елементами конструкції транспортного засобу. Крім того, у зверненні порушувалось питання щодо недотримання етичних норм та недопустимої, на думку Позивача, термінології, використаної в офіційному листуванні.
20.11.2025 головою Укртрансбезпеки Лагуніним М. С. було надано відповідь (вих. № 9821/5.4/15-25), в якій позивача було поінформовано, що повторне вивчення відеоматеріалів не підтвердило фактів неналежного виконання обов`язків або порушення законодавства зі сторони працівників Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Укртрансбезпеки. Крім того, Позивачу було роз`яснено, що станом на день інциденту (16.07.2025) Владислав Черсунов обіймав посаду старшого державного інспектора, яка не належить до посад державної служби, у зв`язку з чим норми Закону України "Про державну службу" на нього не поширюються. Доводи скарги щодо порушення етичних норм були визнані юридично неспроможними (нікчемними в адміністративно-правовому значенні).
Позивач наводить аргументи про те, що відповідачем не проведено об`єктивної та повної перевірки за скаргою від 29.10.2025 та не надано відповіді на усі постановлені питання у скарзі у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». Вважає такі дії протиправним, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
Із змісту ст.1- ст.5 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
-порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
-створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
-незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Вимоги до звернень громадян. Зокрема, частина 7 цієї статті визначає, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених ч.1 ст.7 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про звернення громадян", визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Згідно з ст.8 Закону України "Про звернення громадян" визначаються звернення, які не підлягають розгляду та вирішенню, до яких, зокрема, віднесено анонімні звернення, повторні та звернення щодо яких передбачено терміни розгляду.
Нормами розділу ІІ Закону України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР визначається порядок розгляду звернень громадян.
Відповідно до ч.1, ч.6 ст.16 Закону України "Про звернення громадян", встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.
До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право:
-особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
-знайомитися з матеріалами перевірки;
-подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
-бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
-користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
-одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
-висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
-вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно зі ст. ст. 19, 20 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що реалізація права на звернення має наслідком виникнення кореспондуючого обов`язку органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів його розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 800/416/17. 
Суд зазначає, що відповідач у своїй діяльності має додержуватися вимог законодавства і не може виходити за межі наданих йому повноважень.
Отже, відповідач приймає та розглядає звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Таким чином, зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок органу, до якого направлене звернення, щодо своєчасного розгляду та надіслання заявнику у письмовій формі результатів розгляду звернення, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.
Аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Позивач у скарзі від 29.10.2025 викладає обставини про те, що «… не передбачено право будь-яких працівників Державної служби України з безпеки на транспорті самовільно залазити на транспортні засоби та проводити огляд вмісту кузову безпосередньо перебуваючи на/або у транспортному засобі (приватній власності іншої особи), так як огляд транспортного засобу проводиться виключно візуальний, який дозволяє приймати рішення про супровід автомобільного транспортного засобу. Саме візуальним оглядом інспектор встановлює навантаження транспортного засобу вище бортів кузову та просідання вузлів підвіски транспортного засобу, без права фізичного контакту з транспортним засобом. Натільною службовою камерою №0774 AX2744039 (20250716125856MEDIA_ID0774 S.MP.4) покроково зафіксовано як 16.07.2025 час 12:00:22- 12:04:30 ОСОБА_5 незаконно спираючись на елементи транспортного засобу DAF лівою ногою та хватаючись за елементи транспортного засобу DAF правою та лівою руками забирається на раму автомобіля та здійснює огляд кузову автомобіля після чого отримує зауваження, щодо можливих пошкоджень для елементів автомобіля діями ОСОБА_5 …», які на його думку потребують перевірки та надання відповіді по суті даної скарги, з урахуванням викладених обставин у ній. 
Розглянувши скаргу сторони позивача від 29.10.2025 відповідачами надано відповідь у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». Так суд в частині предмету та підстав позову установив, що відповідачами надано відповідь на скаргу від 29.10.2025 наступного змісту: «Переглядом відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора підтверджено, що перевірку зазначеного транспортного засобу здійснював саме старший державний інспектор Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Владислав Пархоменко. На записі також зафіксовано присутність в. о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Владислава Черсунова, який не здійснював габаритно-ваговий контроль і не складав відповідних актів перевірки. Його дії мали виключно наглядовий і консультативний характер, що відповідає його службовим повноваженням. Щодо тверджень скаржника про контакт ОСОБА_6 із транспортним засобом під час візуального огляду повідомляємо, що такі дії не є процесуальними або владними повноваженнями, не утворюють складу дисциплінарного чи іншого правопорушення та не свідчать про втручання у проведення перевірки, а його короткочасне перебування поруч із транспортним засобом і торкання його не має ознак службового порушення, оскільки не було частиною процесу перевірки, не вплинуло на її результати та не суперечило вимогам Порядку і Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (зі змінами)». 
При розгляді адміністративної справи судом оглянуто, досліджено та проаналізовано вміст диску, який містить відео з нагрудної камери інспектора назва: « 20250716120214MEDIA ID0774_S МР.4» час 12:04:20-12:04:31, зокрема, стосовно порушеного питання у скарзі від 29.10.2025 відносно дій з боку ОСОБА_6 , та установлено, що дійсно особа торкалася елементів транспортного засобу та візуально оглянула кузов, однак що саме було ним оглянуто відео не містить даних. Також суд установив, що вміст кузова було візуально видно згори під певним кутом, адже автомобіль відповідача рухався за транспортним засобом позивача. Відтак з якою метою було проведено такий огляд уповноваженою особою відповідача, останній суду не надав пояснень та судом не установлено із доказів, які долучені до справи. 
Однак цим обставинам відповідач при наданні відповіді на скаргу позивача від 29.10.2025 не надав ані оцінки, ані правомірності дій уповноваженої особи відповідача, а лише зазначив, що короткочасне перебування поруч із транспортним засобом і торкання його (хоч такі висновки спростовані оглянутим судом відео), не суперечить вимогам Порядку і Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, однак яким саме правовим нормам не указано. 
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі №480/2784/21, зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок органу, до якого направлене звернення, щодо своєчасного розгляду та надіслання заявнику у письмовій формі результатів розгляду звернення, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.
Із листа відповідача від 20.11.2025 на звернення позивача від 29.10.2025 суд не установив чіткої відповіді із сторони відповідача на поставлені у ньому питання стосовно дій ОСОБА_2 , обмежившись лише відповіддю на спірне порушене питання у зверненні позивача загальними даними, яке не містить жодних обґрунтувань ані фактичними, ані правовими підставами, а відтак, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача-1 в частині розгляду звернення позивача та надання відповіді на неї, які оформлені листом «Про розгляд скарги» від 20.11.2025 № 9821/5.4/15-25 в частині належного дослідження відео назва: “20250716120214MEDIA ID0774 S МР.4” стосовно дій  
ОСОБА_7 метою ефективного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 надати позивачу повну та обґрунтовану відповідь на питання, які порушені позивачем у звернені від 29.10.2025 в частині належного дослідження відео назва: “20250716120214MEDIA ID0774 S МР.4” стосовно дій ОСОБА_8 .
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище, суд прийшов висновку про задоволення позову частково. 
У відповідності до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніна Микити Сергійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії голови Державної служби України з безпеки на транспорті Лагуніна Микити Сергійовича при розгляді звернення ОСОБА_1 від 29.10.2025 №А-5/10, які оформлені листом «Про розгляд скарги» від 20.11.2025 № 9821/5.4/15-25 в частині належного дослідження відео назва: “20250716120214MEDIA ID0774 S МР.4” стосовно дій Черсунова В.
Зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті надати ОСОБА_1 повну та обґрунтовану відповідь на скаргу від 29.10.2025 №А-5/10, стосовно належного дослідження відео назва: “20250716120214MEDIA ID0774 S МР.4” в частині дій ОСОБА_2 , у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження – місто Київ, вулиця Антоновича, будинок №51, код ЄДРПОУ 39816845;
відповідач голова Державної служби України з безпеки на транспорті, місцезнаходження – місто Київ, вулиця Антоновича, будинок №51.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.04.2026.

Суддя  М. І. Садова