Справа № 129/482/26 
Провадження № 33/801/554/2026
Категорія: 289 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нікандрова С. О.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Міхасішин І.В., 
за участю :секретаря судового засідання: Закерничної А.О.,
прокурораТкаченка К.Л.
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та її захисника адвоката Назарова Р.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міськогосуду Вінницької області від 05 травня 2026 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером ФГ «Боднюк», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:

ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Краснопільської сільської ради Вінницької області, будучи згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 22.02.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Краснопільської сільської ради Вінницької області, будучи згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 та п.2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 22.02.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Краснопільської сільської ради Вінницької області, будучи згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 та п.2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 22.02.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом 8 скликання Краснопільської сільської ради Вінницької області, будучи згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 22.02.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.04.2026 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних адміністративних правопорушень об`єднані в одне провадження, справі присвоєно єдиний унікальний номер 129/482/26. 
Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 травня 2026 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись із такою постановою суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 травня 2026 року і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційні скарзі зазначено, що судом неправильно визначені дати вчинення правопорушення, застосування судом ч. 4 ст. 38 КУпАП без взаємозв`язку з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», порушення принципу юридичної визначеності. Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Суд першої інстанції в Постанові дійшов помилкового висновку, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 22.02.2025 - дата фактичного подання декларацій. 
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає саме у несвоєчасному поданні декларації, тобто у пропуску встановленого законом строку її подання. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством визначений Обов`язок подання декларації є строковим і завершується у законом граничний строк, а отже, правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є закінченим у день, наступний після спливу граничного строку подання декларації. Щодо обов`язку подання декларації за 2020 рік, граничним строк не змінився - 31.03.2021 рік. Таким чином, датою вчинення правопорушення, пов`язаного з несвоєчасним поданням декларації за 2020 рік, с 01.04.2021. Станом на момент розгляду справи з дня вчинення зазначеного правопорушення минуло більше 5 років, що свідчить про сплив граничного строку накладення адміністративного стягнення та є самостійною підставою для закриття провадження у справі. 
З урахуванням зазначених змін граничні строки подання декларацій становили: щорічна декларація за 2021 рік - до 31 січня 2024 року: щорічна декларація за 2022 рік -до 31 січня 2024 року: щорічна декларація за 2023 рік до 31 березня 2024 року. Таким чином, датою вчинення правопорушення, пов`язаного з несвоєчасним поданням декларації за 2021-2022 роки, є 01.02.2024, а за 2023 рік - 01.04.2024.
Станом на момент розгляду справи з дня вчинення зазначених правопорушень минуло більше 2 років, що свідчить про сплив граничного строку накладення адміністративного стягнення та є самостійною підставою для закриття провадження у справі. Проте суд першої інстанції на встановлені ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII граничні строки подання декларації уваги не звернув та дійшов помилково висновку, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 22.02.2025- дата фактичного подання декларацій. Ототожнення судом дати вчинення правопорушення з датою фактичного подання декларації призводить до того, що правопорушення вважається вчиненим не з наступного дня після спливу встановленого ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII граничного строку подання декларації, а з дня подання особою декларації після спливу такого строку у будь-який невизначений майбутній момент.
Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо способу та джерела отримання посадовими особами управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформації про нібито несвоєчасне подання декларації за 2020-2023 роки, що стало підставою для ініціювання збирання доказів щодо можливого вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУПАП. За відсутності документів, що підтверджують момент отримання органом Національної поліції відповідної інформації, суд першої інстанції був позбавлений можливості належним чином перевірити дотримання строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУПАП. 
У матеріалах цієї справи відсутнє повідомлення Національного агентства про несвоєчасно подання ОСОБА_1 декларацій за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, а також відсутні відомості щодо виявлення таких фактів Краснопільською сільською радою та повідомлення нею про це Національного агентства у порядку, передбаченому ст. 51-2 Закону та пунктом 5 Порядку. Більше того, у матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомостей про те, яким чином та у який спосіб посадові особи управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України отримали інформацію про нібито несвоєчасне подання декларації за 2020-2023 роки, що стало підставою для початку збирання доказів щодо можливого вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, посадові особи управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України самостійно ініціювали збір доказів та фактично здійснили функції фінансового контролю. 
Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 умислу ґрунтується на припущеннях та не підтверджується належними жодними і допустимими доказами. автоматично Сам по собі факт належності особи до суб`єктів декларування не може свідчити про наявність умислу на порушення вимог фінансового контролю. 
Суд фактично ототожнив обов`язок подання декларації з доведеністю умислу на її несвоєчасне подання, що суперечить загальним засадам юридичної відповідальності та вимогам щодо встановлення суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.
Судом не враховано, що до 22 лютого 2025 року ОСОБА_1 не була обізнана про відсутність у Реєстрі поданих нею декларацій за 2020-2023 роки, оскільки вважала їх належним чином поданими через особистий кабінет. Незважаючи на це, суд не встановив та не навів у постанові жодних мотивів щодо того, чи передбачала ОСОБА_1 можливість настання негативних наслідків у вигляді унеможливлення здійснення фінансового контролю, а також чи бажала настання таких наслідків або свідомо допускала їх настання.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Назаров Р.Ю., підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити її без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Виходячи із диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомлював, що його бездіяльність, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є порушенням Закону (є протиправною), тягне за собою адміністративну відповідальність, і бажав так чинити, або свідомо допускав, що така бездіяльність призведе до порушення Закону, хоча не бажав його порушувати.
Об`єктивна сторона статті 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо вимог фінансового контролю.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується умисною формою вини, тобто воно може бути вчинене тільки з прямим чи непрямим умислом.
Для визнання такого правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків. Воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своєї дії чи бездіяльності. Таке усвідомлення презюмується, адже суб`єкт декларування, допущений у встановленому законом порядку до виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подавав раніше декларацію, був попереджений і ознайомлений з необхідністю дотримання законодавчих вимог щодо фінансового контролю тощо.
Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАІІ, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Дослідивши матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №139 від 05.02.2026 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, №140 від 05.02.2026 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, №137 від 05.02.2026 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, №138 від 05.02.2026 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП; лист Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області №139069-2025 від 10.12.2025 на адресу сільського голови Краснопільської сільської ради Вінницької області про надання інформації та копій документів щодо депутатів 8 скликання Краснопільської сільської ради Вінницької області; відповідь Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №902 від 17.12.2025 щодо надання запитуваної інформації з додатками: переліком депутатів Краснопільської сільської ради Вінницької області 8 скликання; рішення 1 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 27.11.2020 «Про початок повноважень депутатів Краснопільської сільської ради»; протокол першого пленарного засідання 1 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 27.11.2020; витяг з протоколу 5 позачергової сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 26.02.2021 про інформування сільським головою ОСОБА_2 щодо подання декларацій про доходи за 2020 рік до 01.04.2021 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; витяг з протоколу 20 чергової сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 23.12.2021 про інформування сільським головою ОСОБА_2 щодо подання декларацій про доходи за 2021 рік до 01.04.2022 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; витяг з протоколу 31 позачергової сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 18.01.2023 про інформування сільським головою ОСОБА_2 щодо подання декларацій про доходи за 2022 рік до 01.04.2023 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; витяг з протоколу 49 чергової сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 29.02.2024 про інформування сільським головою ОСОБА_2 щодо подання декларацій про доходи за 2023 рік до 01.04.2024 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; витяг з протоколу 65 чергової сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 13.03.2025 про інформування сільським головою ОСОБА_2 щодо подання декларацій про доходи за 2024 рік до 01.04.2025 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції»; лист Національного агентства з питань запобігання корупції №47-09/27771/21 від 26.04.2021; листом Національного агентства з питань запобігання корупції №47-09/103886 від 30.12.2025 до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ із додатком: листом Верховного Суду вих.№1089/0/2-21 від 09.04.2021; лист Національного агентства з питань запобігання корупції №70-09/103056-25 від 25.12.2025 до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ щодо надання інформації про роботу інформаційно-комунікативної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; Декларації за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, які подані ОСОБА_1 , та містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі декларацій, суд прийшов до правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Так, відповідно до протоколу 1 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради від 27.11.2020, рішення 1 сесії 8 скликання Краснопільської сільської ради від 27.11.2020 «Про початок повноважень депутатів Краснопільської сільської ради» ОСОБА_1 набула повноважень депутата 8 скликання Краснопільської сільської ради. 
Згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.
В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 цього Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.
Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з частиною першою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, була зобов`язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру не пізніше 31 березня 2021 року.
Відповідно до Закону України від 08.07.2022 №2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Законом України від 20.09.2023 №3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
У пункті 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №3384-ІХ визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до статті 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
З набранням чинності Законом України №3384-ІХ ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, була зобов`язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021, 2022, 2023 роки, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру не пізніше 31 січня 2024 року та 31 березня 2024 року (відповідно).
Як встановлено судом, згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік лише 22.02.2025 о 14 год. 18 хв., за 2021 рік лише 22.02.2025 о 15 год. 29 хв., за 2022 рік лише 22.02.2025 о 15 год.51 хв., за 2023 рік лише 22.02.2025 о 16 год. 11 хв., а отже несвоєчасно. Доказів поважності причин несвоєчасного подання декларації матеріали справи не містять.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є власним баченням того, що сталося.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо здійснення контролю за своєчасністю подання декларацій, судом не приймаються.
Відповідно до Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України № 1077 від 23.10.2019, до завдань Департаменту, крім іншого, належить протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.
Департамент відповідно до компетенції має повноваження, ДСР має права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, законами України «Про Національну поліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», «Про запобігання корупції» та іншими нормативно-правовими актами, серед яких і виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень.
Органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у цьому випадку є, відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, в тому числі Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, який відноситься до органів внутрішніх справ, у випадках, передбачених ст. 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище) та, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП, прокурор (статті 172-4 - 172-20).
Натомість, відповідно до абзацу п.1 ст.255 КУпАП, Національне агентство з питань запобігання корупції складає протоколи у випадках, передбачених, статтями 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада ОСОБА_1 не віднесена до посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
Щодо доводів апеляційної скарги про закінчення строків накладення адміністративного стягнення не є слушними.
Так, відповідно до вимог п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч.4 ст. 38 КУпАП, яка передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Датою вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є дата фактичного подання нею декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 22.02.2025. 
Законодавцем у КУпАП не визначено поняття дати виявлення адміністративного правопорушення.
Згідно роз`яснень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2021 №1089/0/2-21 виявлення адміністративного правопорушення це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
З огляду на зазначене датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме 05.02.2026, коли уповноваженою особою на складання протоколу встановлено всі обставини та склад правопорушення, опитано особу та встановлено відсутність поважних підстав на неподання декларації у визначений строк. Відтак, на час винесення судом постанови строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, не сплив.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки суду про наявність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУПАП ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, КУПАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
Отже апеляційну скаргу подану особою яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 травня 2026 року без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
постановив:

Апеляційну скаргуособи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ладижинського міськогосуду Вінницької області від 05 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин