ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року Справа № 915/2204/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
представника прокуратури: Бескровної І.І. (у судових дебатах),
представника позивача: Бондаренка І.О. (у судових дебатах),
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Миколаївської окружної прокуратури 
в інтересах держави в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” (Миколаївська обл., Баштанський р-н, м.Баштанка, вул.Полтавська, буд.15),
про: про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Миколаївська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” за такими вимогами:
- розірвати достроково договір оренди земельної ділянки, укладений 26.11.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” щодо земельної ділянки площею 8,8260 га з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170, державна реєстрація якого вчинена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2021 за №42382809;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” повернути територіальній громаді в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області земельну ділянку площею 8,8260 га з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170, розташовану на території Ольшанської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.
Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 12.02.2026. 
Ольшанська селищна рада у письмових поясненнях від 19.01.2026 підтримала вимоги прокурора у повному обсязі та просила їх задовольнити.
12.02.2026 судом відкладено підготовче засідання на 11.03.2026.
Ухвалою суду від 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.04.2026.
Представник прокуратури та Ольшанської селищної ради позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач не скористався наданим йому ст.ст.161, 165 ГПК України правом на подання письмового відзиву на позовну заяву.
Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 09.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
У судовому засіданні 20.04.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
За результатами проведення земельного аукціону 26.11.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кирилівське» укладено договір оренди землі (далі - Договір), за умовами якого в користування товариству для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 7 років передано земельну ділянку з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 площею 8,8260 га, розташовану за межами населеного пункту в межах території Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (пункти 1.1, 2.1, 3.1, 5.1 Договору), про що 02.06.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис за №42382809. 
Відповідно до п.2.3 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 39225,28 грн.
У пунктах 4.1, 4.2 Договору сторонами узгоджено, що плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом земельних торгів №1-22 від 26.11.2020 становить 3200,78 грн на рік, тобто 8,16% від нормативної грошової оцінки ділянки, та підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів з дня укладення Договору.
Орендна плата, як вбачається з положень пункту 4.4 Договору, вноситься орендарем у такі строки: за перший рік – не пізніше трьох банківських днів з дня укладення Договору; починаючи з наступного року – відповідно до Податкового кодексу України. 
Згідно п.9.4.4 Договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату. 
Відповідно до п.9.1 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного та повного внесення орендної плати.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №85-ОТГ від 31.12.2020 спірну земельну ділянку з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 передано територіальній громаді в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївською області. 
Право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 зареєстровано за Ольшанською селищною радою (запис у Державному реєстрі речових прав №40529041 від 10.02.2021). 
За такого власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 та орендодавцем за Договором, а відповідно і одержувачем плати за землю, являється Ольшанська селищна рада.
Після укладення Договору відповідачем орендна плата була сплачена лише за перший рік оренди у сумі 3200,78 грн, що підтверджується листом ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.12.2025. 
Прокурор стверджує, що в порушення умов Договору та Податкового кодексу України відповідачем у період з 01.12.2021 по кінець 2025 року, тобто упродовж 4 років оренда плата за землю до бюджету ради не сплачувалась, податкові декларації не подавались, що підтверджується інформацією ГУ ДПС №11761/5/14-29-04-01-07 від 08.12.2025. 
Прокурор та позивач вважають, що такий тривалий термін ухилення від обов`язку сплачувати орендну плату за землю вочевидь є свідченням систематичного порушення відповідачем умов договору оренди землі. 
Прокурор та позивач вказують, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати за Договором за період з 2021 року по кінець 2025 року в сумі 16106,16 грн.
Ольшанською селищною радою на адресу відповідача скеровано претензійні листи №123/1-04.07 від 25.03.2025 та №393-04.03 від 31.10.2025 з розрахунком заборгованості зі сплати орендної плати, які відповідачем залишені без відповіді та без задоволення. 
Прокурор зазначає, що ТОВ «Кирилівське» було в повній мірі обізнане про необхідність своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендні платежі за Договором в силу як обставини підписання його умов, так і через загальнодоступність норм законодавства щодо обов`язковості належного виконання відповідних зобов`язань. 
Також, згідно інформації ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.12.2025 відповідачем декларації з плати за землю у період 2020-2025 років не подавались, у зв`язку із чим до ТОВ «Кирилівське» було застосовано штрафні санкції на загальну суму 6120 грн. 
Прокурор вказує, що на даний час ТОВ «Кирилівське» у добровільному порядку заборгованість не погасило, що підтверджується листами Ольшанської селищної ради від 03.09.2025 та від 31.10.2025. 
Вищезазначене, за твердженням прокурора, свідчить про систематичне порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди землі у вигляді несплати орендної плати.
Спірним договором передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.12.3 Договору).
Після припинення дії Договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п.7.1 Договору).
Прокурор зазначає, що зі змісту п.2.2 Договору та інформації Ольшанської селищної ради від 31.10.2025 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 є вільною від об`єктів нерухомості. 
Селищною радою листом від 01.12.2025 повідомлено, що з 2021 року не існувало та не існує на даний час перешкод у користуванні ТОВ «Кирилівське» вищевказаною земельною ділянкою для господарських потреб через її використання у військових цілях, замінованість, окупацію тощо. 
Прокурор вважає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, встановлених Договором, і порушенням вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а саме систематичною несплатою упродовж 4 років орендної плати, спірний договір, укладений 26.11.2020 між ГУ Держгеокадастру в області та ТОВ «Кирилівське», підлягає достроковому розірванню, а земельна ділянка з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 - поверненню у розпорядження нинішнього власника - Ольшанської селищної ради. 

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Щодо підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі Ольшанської селищної ради.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 
Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 констатовано, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. 
З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням суспільного інтересу. Держава зацікавлена у дотриманні процедур реалізації прав на землю, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства. Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості при реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин. 
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». 
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста – самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. 
Крім того, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, сільські, селищні та міські ради. 
Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
За приписами ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України, плата за землю є складовою податку на майно, що належить до доходів, зокрема, бюджетів територіальних громад. 
Використання земель з істотним порушенням умов договору оренди землі без сплати орендної плати за землю, за твердженням прокурора, позбавляє місцевий бюджет Ольшанської об`єднаної територіальної громади коштів, які б громада отримала у випадку користування відповідачем земельною ділянкою з дотриманням свого обов`язку щодо здійснення оплати за таке користування та які є необхідними для фінансування соціально-економічних сфер життєдіяльності мешканців громади, особливо в умовах воєнного стану, здійснення заходів із обороноздатності та забезпечення безпеки, а також ліквідації наслідків збройної агресії. 
Отже, правовідносини щодо своєчасного та повного справляння плати за землю, а також належного виконання зобов`язань за договором оренди землі становлять суспільний інтерес відповідає, а невиконання договірних умов такому суспільному інтересу не відповідає.
Прокурор стверджує, що порушення інтересів держави у даному випадку полягає у тривалому, без законних підстав невиконанні умов договору, а саме несплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, що призводить до ненадходження плати за землю, яка за законом перебуває в комунальній власності, та, в свою чергу, має наслідком невиконання прибуткової частини місцевого бюджету. 
Водночас, у випадку розірвання спірного договору Ольшанська об`єднана територіальна громада матиме змогу більш раціонально розпорядитись земельною ділянкою, в тому числі шляхом надання її у користування іншій особі, яка належним чином виконуватиме зобов`язання, чи іншого обернення ділянки на користь громади. 
Суд визнає, що у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес. 
Пункт 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. 
Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. 
Відповідно до п.п.«в», «є» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. 
Згідно ст.189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. 
Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. 
Підпунктом 1 п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. 
Згідно п.19 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України, ст.ст.10, 265 Податкового кодексу України, плата за землю, в тому числі орендна плата, є доходами сільського бюджету, а тому їх одержувачем і, відповідно, особою, права якої порушуються внаслідок несплати таких платежів до бюджету, є відповідна рада. 
Як встановлено судом, спірна земельна ділянка наразі належить до земель комунальної власності Ольшанської селищної ради. 
Відповідно до ст.ст.319, 386 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 
Згідно ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду. 
Статтею 17 Цивільного кодексу України передбачено, що орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. 
Таким чином, наразі органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Ольшанська селищна рада. 
Попри очевидність та тривалість порушення інтересів держави та громади, Ольшанською селищною радою питання про дострокове розірвання договору оренди та повернення землі в судовому порядку не ініційовано. 
Миколаївською окружною прокуратурою у запиті від 28.08.2025 зверталась увага селищної ради на факт порушення відповідачем умов договору оренди землі та пропонувалось вжити заходів до захисту інтересів громади шляхом звернення до суду з відповідним позовом. 
Ольшанською селищною радою в інформаціях від 03.09.2025 та від 31.10.2025 повідомлено, що рада до суду з відповідним позовом не зверталась і запропоновано прокурору здійснити захист порушених інтересів держави. 
Враховуючи, що спірна ділянка відноситься до земель комунальної власності, невжиття селищною радою протягом розумного строку після отримання повідомлення про наявність порушень інтересів держави заходів до їх поновлення є підставою для звернення прокурора до суду. 
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 №912/2385/18. 
Більш того, як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, сам факт не звернення до суду відповідного органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. 
Крім цього, в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №920/839/20 визначено, що якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва, передбачені абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у прокурора правових підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Ольшанської селищної ради.

Щодо суті спору, суд дійшов наступних висновків.
За приписами ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 
Положеннями ст.206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. 
Орендна плата за землю, в силу положень ст.21 Закону України «Про оренду землі», це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). 
Відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Пунктом 288.4 ст.288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. 
У пунктах 4.1, 4.2 Договору сторонами узгоджено, що плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом земельних торгів №1-22 від 26.11.2020 становить 3200,78 грн на рік, тобто 8,16% від нормативної грошової оцінки ділянки, та підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів з дня укладення Договору. 
Орендна плата, як вбачається з положень п.4.4 Договору, вноситься орендарем у такі строки: за перший рік – не пізніше трьох банківських днів з дня укладення Договору; починаючи з наступного року – відповідно до Податкового кодексу України, тобто рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, які настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, що прямо випливає зі змісту п.287.3 ст.287, п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України. 
Згідно ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Даний обов`язок щодо своєчасного внесення орендних платежів також закріплено у п.9.4.4 Договору. 
За приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, що відповідає положенням п.9.1 Договору. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Зобов`язанням, в силу положень ст.509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Частиною 1 ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 792 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Своєчасна сплата земельного податку або орендної плати є обов`язком землекористувача, визначеним у ст.96 Земельного кодексу України. 
В силу положень ч.ч.1, 4 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. 
Пунктом 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності з 27.05.2021, доповнено розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України п.24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. 
Тобто, з 27.05.2021 землі сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів перейшли у комунальну власність та право розпорядження ними перейшло до повноважень відповідних сільських, селищних, міських рад. 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №85-ОТГ від 31.12.2020 спірну земельну ділянку передано територіальній громаді в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївською області. 
Наразі право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 зареєстровано за Ольшанською селищною радою, що підтверджується записом у Державному реєстрі речових прав №40529041 від 10.02.2021. 
За такого власником спірної земельної ділянки, орендодавцем за Договором та одержувачем плати за землю являється Ольшанська селищна рада. 
За приписами ч.ч.1, 4, 5 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. 
Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. 
Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень із розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої. 
Аналогічні вимоги передбачені у п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким також встановлено, що перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. 
Листом ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.12.2025 підтверджується, що після укладення спірного договору оренди відповідачем орендна плата була сплачена лише за перший рік оренди у сумі 3200,78 грн. 
Таким чином, в порушення умов Договору та Податкового кодексу відповідачем у період з 01.12.2021 по кінець 2025 року, тобто упродовж 4 років оренда плата за землю до бюджету ради не сплачувалась. 
Відповідно до інформації ГУ ДПС №11761/5/14-29-04-01-07 від 08.12.2025 відповідачем податкові декларації не подавались. 
За таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора, що такий тривалий термін ухилення від обов`язку сплачувати орендну плату за землю вочевидь є свідченням систематичного порушення відповідачем умов договору оренди землі. 
Прокурор вказує та позивач підтверджує, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати по спірному Договору за період з 2021 року по кінець 2025 року в сумі 16106,16 грн.
Ольшанською селищною радою на адресу відповідача скеровано претензійні листи №123/1-04.07 від 25.03.2025 та №393-04.03 від 31.10.2025 з розрахунком заборгованості зі сплати орендної плати, які відповідачем залишені без відповіді та без задоволення. 
При цьому, суд погоджується з доводами прокурора та позивача, що відповідач був в повній мірі обізнаний про необхідність своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендні платежі за спірним договором в силу як обставини підписання його умов, так і через загальнодоступність зазначених вище норм законодавства щодо обов`язковості належного виконання відповідних зобов`язань. 
До того ж, судом прийнято до уваги, що згідно інформації ГУ ДПС від 08.12.2025 відповідачем декларації з плати за землю у період 2020-2025 років не подавались, у зв`язку із чим до ТОВ «Кирилівське» було застосовано штрафні санкції на загальну суму 6120 грн. 
Прокурор стверджує, а відповідач не спростовує, що на даний час ТОВ «Кирилівське» у добровільному порядку заборгованість не погасило.
Вказані обставини також підтверджуються листами Ольшанської селищної ради від 03.09.2025 і від 31.10.2025.
Вищезазначене свідчить про систематичне порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди землі у вигляді несплати орендної плати. 
Приписами ст.ст.526, 629 Цивільного кодексу України та положеннями ч.1 ст.15, ст.ст.24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зобов`язання, до яких віднесено і договір оренди землі, повинні виконуватись належним чином і являються обов`язковими до виконання сторонами, а орендна плата із зазначенням строків та порядку її внесення є істотною умовою договору оренди землі, що дає право орендодавцю вимагати її своєчасного внесення та покладає на орендаря обов`язок вчасно вносити такий платіж. 
За приписами ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Стаття 651 Цивільного кодексу України встановлює, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Згідно ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. 
Спірним договором також передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.12.3 Договору). 
Пунктом «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. 
Оскільки основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця, згідно ст.ст.13, 21 Закону України «Про оренду землі», є своєчасне отримання ним орендної плати у встановленому розмірі, то систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, може бути підставою для розірвання такого договору. 
При цьому, сам факт систематичного порушення договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, не зважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23 та постановах Верховного Суду від 25.06.2025 у справі №610/941/24, від 10.09.2021 у справі №650/628/19-ц, від 17.06.2020 у справі №615/1499/17, від 30.07.2020 у справі №479/1073/18 та від 07.10.2020 у справі №484/4708/18, від 06.03.2019 у справі №183/262/17. 
Частиною 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. 
За такого припинення спірного договору оренди з ТОВ «Кирилівське» шляхом його розірвання слугуватиме підставою для припинення зареєстрованого у Державному реєстрі прав за відповідачем речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170.
Стаття 653 ЦК України встановлює правові наслідки розірвання договору, відповідно до частини другої якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 
Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Аналогічні положення містяться і у п.7.1 Договору.
Зі змісту п.2.2 Договору та інформації Ольшанської селищної ради від 31.10.2025 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170 є вільною від об`єктів нерухомості. 
Судом також прийнято до уваги, що відповідно до інформації Ольшанської селищної ради (лист від 01.12.2025) з 2021 року не існувало та не існує перешкод у користуванні ТОВ «Кирилівське» вищевказаною земельною ділянкою для господарських потреб через її використання у військових цілях, замінованість, окупацію тощо. 
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
В силу приписів п.4) ч.3 наведеної норми змагальність сторін є однією з засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.3 ст.74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В силу приписів ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18).
Відповідач не спростував вимоги та доводи прокурора і позивача, та не надав суду відповідні докази, які свідчать про своєчасне виконання ним договірних зобов`язань по сплаті орендної плати.
З огляду на вищевикладене та у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, встановлених Договором, і порушенням вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а саме систематичною несплатою упродовж 4 років орендної плати, суд приходить до висновку, що спірний договір оренди землі підлягає достроковому розірванню, а земельна ділянка - поверненню у розпорядження нинішнього власника - Ольшанської селищної ради.
Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Розірвати достроково договір оренди земельної ділянки, укладений 26.11.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” (ідент.код 43832894) щодо земельної ділянки площею 8,8260 га з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170, державна реєстрація якого вчинена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2021 за №42382809.
3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” (ідент.код 43832894) повернути територіальній громаді в особі Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (ідент.код 04375553) земельну ділянку площею 8,8260 га з кадастровим номером 4824285000:04:000:0170, розташовану на території Ольшанської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кирилівське” (56100, Миколаївська обл., Баштанський р-н, м.Баштанка, вул.Полтавська, буд.15; ідент.код 43832894) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28; ідент.код 02910048) 4844,80 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено 21.05.2026.

Суддя М.В.Мавродієва