ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/4090/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Степанюк НЛ.
суддів Міліціанова Р.В.
Ржепецького В.О., 
секретаря судового засідання Бабій М.Т.,
за участю представників сторін:
від прокуратури: Дмитришин Ю.М.
від позивача: не з`явився
від відповідача: Феданяк Р.В.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 (суддя Ділай У.І. повний текст рішення складено 22.04.2026)
у справі № 914/4090/25
за позовом Першого заступника керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області
до відповідача Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області
про стягнення 415619,32 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу

ВСТАНОВИВ:
Зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Перший заступник керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом поданим в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про стягнення 415619,32 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. 
Рішенням місцевого господарського суду від 14.04.2026 у справі №914/4090/25 позов задоволено повністю, стягнуто з Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області 415619,32 грн матеріальної шкоди, завданої навколишньому природеому середовищу внаслідок незаконної порубки 37 дерев на земельній ділянці комунальної форми власності за межами населеного пункту с. Шоломинь на території Давидівської сільської ради Львівського району. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив з того, що посилання відповідача на те, що земельна ділянка, на якій був виявлений факт незаконної вирубки дерев, не відноситься до земель лісогосподарського призначення, а мають інше цільове призначення, оскільки цільове призначення земельної ділянки, на якій зростає ліс та на якій був виявлений факт незаконної вирубки дерев, не має значення у разі притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі частини другої статті 107 ЛК України. 
Враховуючи наявність завданої шкоди, невстановлення осіб, що її завдали, обов`язок ради з контролю на своїй території за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, фактичну бездіяльність щодо виконання такого обов`язку, а також взаємозв`язок вказаних обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позову, у зв`язку з чим вимоги прокурора про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 415619,32 грн підлягають задоволенню. 

Зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи
Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти постанову та скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 року по справі №914/4090/25. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції на його думку неправильно застосував норми Лісового кодексу України, порушив принцип невинуватості та пропорційності та вважає, що у даній справі відсутній повний склад цивільного правопорушення, а сам позов є передчасним, оскільки кримінальне провадження на момент розгляду справи ще триває. 
За таких обставин, на думку апелянта оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Від Львівської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому прокурор вважає доводи, які викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими та підтримує висновки суду в оскаржуваному рішенні.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
На розгляд Західного апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі 914/4090/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2026 справу №914/4090/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Степанюк Н.Л. - головуючий суддя, члени колегії судді Ржепецький В.О., Міліціанов Р.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Давидівської сільської ради залишено без руху для усунення недоліків. Встановлено апелянту спосіб для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду: доказів сплати судового збору у розмірі 1 496,74 грн за подання апеляційної скарги.
14.05.2026 в канцелярію суду через підсистему «Електронний суд» від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків (вх.№01-04/4020/26), до якої долучено платіжну інструкцію №381 про сплату судового збору від 13.05.2026 на суму 1 496,74 грн. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Давидівської сільської ради б/н від 06.05.2026 (вх. №01-05/1403/26 від 06.05.2026), на рішення Господарського суду Львівської області від 14 квітня 2026 року у справі №914/4090/25, призначено розгляд скарги на 23.06.2026.
27.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від Львівської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.05.2026 (вх.№01-04/4455/26) у якому заявник вважає доводи, які викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими.
23.06.2026 Державна екологічна інспекція у Львівській області подала заяву про розгляд справи без участі представника інспекції.
Сторони справи отримали ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення розгляду справи, що підтверджується довідками про надіслання ухвал суду до електронних кабінетів учасників справи, а також ухвала суду про відкриття провадження по даній справі оприлюднена в ЄДРСР.
У судове засідання 23.06.2026 з`явивились прокурор та представник відповідача тавиклали свої доводи, міркування та заперечення щодо вимог апеляційної скарги. 
В судовому засіданні 23.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, та перевірені колегією суддів апеляційної інстанції
В період з 18.03.2025 по 28.04.2025 Державною екологічною інспекцією України проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Давидівською сільською радою Львівського району. Під час проведеного обстеження, виявлено незаконну порубку дерев різних порід в загальній кількості 37 штук на земельній ділянці комунальної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Шоломинь, поблизу церкви та кладовища за географічними координатами: 49.73725 Пн, 24.19161* Сх, на території Давидівської сільської ради Львівського району.
В ході обстеження на вищевказаній земельній ділянці виявлено незаконну порубку: 2 дерев породи дуб діаметрами пня біля шийки кореня 43 см, 10 см; 15 дерев породи модрина діаметрами пня біля шийки кореня 32 см, 23 см, 40 см, 27 см, 33 см, 21 см, 31 см, 40 см, 37 см, 40 см, 34 см, 33 см, 44 см, 48 см, 46 см; 20 дерев породи сосна діаметрами пня біля шийки кореня 31 см, 35 см, 26 см, 35 см, 23 см, 41 см, 23 см, 30 см, 28 см, 33 см, 33 см, 34 см, 43 см, 42 см, 20 см, 36 см, 35 см, 34 см, 30 см, 36 см; всього - 37 незаконно зрубаних сироростучих дерев.
Виявлені державними інспекторами наслідки незаконної порубки дерев різних порід в кількості 37 штук пнів на земельній ділянці комунальної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Шоломинь, на території Давидівської сільської ради Львівського району, поблизу церкви та кладовища за географічними координатами: 49.73725° Пн, 24.19161* Сх, зафіксовані першочергово у Акті обстеження від 09.04.2025 та Польовій переліковій відомості від 09.04.2025, що підписані Державним інспектором Державної екологічної інспекції у Львівській області та старостою Звенигородського старостинського округу Давидівської сільської ради.
Надалі виявлені порушення викладені в Акті складеному за результатами проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Давидівською сільською радою № 12 від 28.04.2025, у п. 9 Розділу «Опис виявлених порушень вимог законодавства», який підписаний посадовими особами органу державного нагляду, а також сільським головою Давидівської сільської ради.
Листом відділу поліції № 3 Львівського районного управління № 2 ГУНП у Львівській області від 12.12.2025 № 398094-2025 повідомлено, що конкретні особи, винні у заподіянні шкоди такою незаконною вирубкою дерев, не встановлені. 
Згідно з розрахунками виконаних Державною екологічною інспекцією у Львівській області, розмір вказаної шкоди на земельній ділянці комунальної власності становить 415619,32грн.
Водночас прокуратура зазначила, що Давидівською сільською радою не встановлювалась відновна вартість за видалення зелених насаджень, оскільки не надавалось дозволів на зрізку насаджень, про що зазначено у Акті від 28.04.2025 № 12.
07.05.2025 Інспекцією повідомлено Головне управління Національної поліції у Львівській області та Пустомитівську окружну прокуратуру про виявлені порушення та завдані збитки для вирішення питання про наявність ознак кримінального правопорушення.
Листом від № 6326/03.01-05 від 12.11.2025 Давидівська сільська рада повідомила прокуратурі, що про незаконну рубку 37 дерев, органу місцевого самоврядування стало відомо в ході проведення Інспекцією планової перевірки, копію акту за результатами якого отримано 28.04.2025; даний акт сільською радою не оскаржений. Також орган місцевого самоврядування повідомив, що земельна ділянка за межами населеного пункту с. Шоломинь, поблизу церкви та кладовища за географічними координатами: 49.73725 Пн, 24.19161* Сх, на території Давидівської сільської ради Львівського району, де виявлено факт незаконної порубки 37 дерев, не сформована і не має визначеного кадастрового номеру, а за цільовим призначенням належить до кладовища, згідно з планово-картографічними матеріалами.
Відповідно до листа Відділу поліції № 3 Львівського районного управління № 2 ГУНП у Львівській області від 12.12.2025 № 398094-2025, в провадженні слідчого відділення перебувають матеріали кримінального провадження №12025141430000393 від 20.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що розпочате за фактом незаконної порубки 37 дерев породи дуб, модрина, сосна на території Давидівської сільської ради, за межами населеного пункту с. Шоломинь.
На запит Пустомитівської окружної прокуратури від 26.11.2025 № 14.55/04-29-5174ВИХ-25, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом від 23.12.2025 № 10-13-0.2-6189/2-25, повідомило, що на час розгляду запиту відомості про земельні ділянки, на яких розміщені церква і кладовище (визначені з використанням наданих географічних координат), та відомості про суміжні земельні ділянки до Державного земельного кадастру не внесені. Правовстановлюючі документи на право власності чи користування на земельні ділянки, на яких розташовані Церква Різдва Пресвятої Богородиці УГКЦ та кладовища, не видавались.
Листом окружної прокуратури №14.55/04-29-4635ВИХ-25 від 29.10.2025 поінформовано екологічну інспекцію про факт незаконної самовільної рубки та про завдану шкоду в розмірі 415619,32грн. У відповідь інспекція повідомляла, що заходи захисту порушених інтересів держави стосовно завданої шкоди не вживалися, оскільки матеріали перевірки скеровано до поліції. При цьому в екологічна інспекція просила в її інтересах подати позов до суду. 
26.11.2025 прокуратура повідомила екологічну інспекцію про намір вжиття заходів представницького характеру в межах повноважень наданих ст.ст.23,24 Закону України «Про прокуратуру».

При ухваленні постанови апеляційний суд керувався таким
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Предметом спору у цій справі є стягнення з органу місцевого самоврядування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а саме лісу, на підставі частини другої статті 107 ЛК України.
Як зазначено в статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
За змістом пункту «ї» частини першої статті 15 названого Закону місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
У частині першій статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 цього Закону).
Разом з тим відповідно до частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Як зазначено у підпункті 1 пункту «б» частини першої статті 33 названого Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження із здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Отже, відповідні законодавчі норми наділяють органи місцевого самоврядування повноваженнями здійснювати контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Такі повноваження покладено як безпосередньо на місцеві ради, так і передбачена можливість здійснювати їх через виконавчі органи, які створюються відповідними радами і є підконтрольними та підзвітними їм.
В свою чергу відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та сталого використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема ЛК України.
За змістом статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
У постановах Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 та від 06.05.2025 у справі № 918/710/24 зазначено, що ЛК України, зокрема частина друга статті 107 ЛК України в редакції, чинній з 10.07.2022, передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду. Аналіз частини другої статті 107 ЛК України свідчить про те, що такий обов`язок виникає в органу місцевого самоврядування за наявності таких умов у їх сукупності: якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.
Водночас відповідальність місцевих рад за стан навколишнього природного середовища на своїй території передбачена і статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Зміст приписів частини другої статті 107 ЛК України кореспондується із приписами статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» щодо покладення відповідальності на орган місцевого самоврядування, на території якого завдана шкода.
З оскаржуваного рішення Господарського суду Львівської області вбачається, що судом першої інстанції при його ухваленні з`ясовано та надано оцінку таким фактичним обставинам справи у їх сукупності.
На підставі акта обстеження від 09.04.2025 встановлено факт заподіяння шкоди вирубкою дерев за межами населеного пункту с. Шоломинь, на території Давидівської сільської ради Львівського району.
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23.12.2025 № 10-13-0.2-6189/2-25 земельні ділянки, на яких розміщені церква і кладовище (визначені з використанням наданих географічних координат), та відомості про суміжні земельні ділянки до Державного земельного кадастру не внесені. Правовстановлюючі документи на право власності чи користування на земельні ділянки, на яких розташовані Церква Різдва Пресвятої Богородиці УГКЦ та кладовища, не видавались.
Давидівська сільська рада у листі повідомила прокуратуру, що земельна ділянка за межами населеного пункту с. Шоломинь, поблизу церкви та кладовища за географічними координатами: 49.73725 Пн, 24.19161* Сх, на території Давидівської сільської ради Львівського району, де виявлено факт незаконної порубки 37 дерев, не сформована і не має визначеного кадастрового номеру, а за цільовим призначенням належить до кладовища, згідно з планово-картографічними матеріалами.
З листа Відділу поліції № 3 Львівського районного управління № 2 ГУНП у Львівській області від 12.12.2025 № 398094-2025 вбачається, що конкретні особи, винні у заподіянні шкоди такою незаконною вирубкою дерев, не встановлені.
За обставинами цієї справи, староста Звенигородського старостинського округу Давидівської сільської ради підписав без заперечень та зауважень акт обстеження від 09.04.2025 і польову перелікову відомість. Акт складений за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 28.04.2025 №12 підписаний сільським головою Давидівської сільської ради без заперечень та зауважень також.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 травня 2022 року у справі № 922/2317/21, від 26 липня 2022 року у справі № 924/883/21, від 18 травня 2023 року у справі № 914/669/22, для встановлення факту правопорушення основним доказом є акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення та який відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Протиправна поведінка апелянта (відповідача) полягає в тому, що ним не було здійснено контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, тоді як такі повноваження передбачені нормами статтей 5 та 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та пунктом 6 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
При цьому у контексті застосування статті 107 ЛК України Верховний Суд у постановах від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 та від 06.05.2025 у справі № 918/710/24 зазначив, що протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок, не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу. Вина відповідача презюмується та ним не спростована.
Отже, у справі, яка переглядається господарський суд, оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, правильно урахував наявність завданої шкоди, не встановлення осіб, що її завдали, обов`язок ради з контролю на своїй території за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища і фактичну бездіяльність щодо виконання такого обов`язку, а також взаємозв`язок вказаних обставин, та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд зазначає, що цей висновок суду першої інстанції є правильним та повністю узгоджується з висновками Верховного Суду про застосування частини другої статті 107 ЛК України, викладеними у постановах від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 та від 06.05.2025 у справі № 918/710/24, від 23.09.2025 у справі № 906/994/24 правовідносини у яких є подібними з правовідносинами у цій справі.
Щодо розміру завданої шкоди, то висновок суду першої інстанції ґрунтується на дослідженні судом доказів, які містять вихідні дані про кількість пнів, їх ознаку та діаметри, зафіксовані внаслідок незаконної рубки, з урахуванням того, що відповідні обміри здійснювалися із застосуванням вимірювальних інструментів.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок шкоди заподіяної лісу, внаслідок незаконної рубки дерев, стягнення якої є предметом спору в цій справі, здійснено позивачем на підставі Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665.
Розрахунок розміру збитків здійснено виходячи із діаметра кожного дерева (у корі) біля шийки кореня всього на суму 415619,32 грн.
Судом наведені розрахунки перевірено та визначено, що вони відповідають як вхідним даним так і методиці їх здійснення, є арифметично правильними.
У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 909/114/21 зазначено, що встановлення кількості зрубаних пнів, їх діаметру та ознаки має суттєве значення для правильного розрахунку шкоди. Розрахунок шкоди не може ґрунтуватися на припущеннях позивача, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, тому відсутність належних та достовірних доказів, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки відповідачем, виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди, завданої відповідачем навколишньому природному середовищу як обов`язкової умови для настання відповідальності.
Щодо твердження Давидівської сільської ради про віднесення земельної ділянки за призначенням для розміщення кладовища, що не є лісом в розумінні Лісового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Лісовий кодекс України унормовує, що всі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ст.1 ЛК України).
До лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
Крім того, положення ст.107 ЛК України, на підставі якої прокурор звернувся з даним позовом до суду не ставить настання відповідальності у залежність від категорії земельної ділянки на якій розташований ліс.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що цільове призначення земельної ділянки, на якій зростає ліс та на якій був виявлений факт незаконної вирубки дерев, не має значення у разі притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі частини другої статті 107 ЛК України, який крім того відповідає правові позиції верховного Суду, викладеній в постанові від 19.09.2024 у справі №918/1356/23.
В апеляційній скарзі Давидівська сільська рада послалась на практику Верховного Суду щодо того що наявність дерев на земельній ділянці не є достатньою підставою для їх кваліфікації як лісу. Разом з тим, апеляційний суд встановив що у вказаних апелянтом справах практика є нерелевантною, а саме:
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18, зазначено що правова проблема у цій справі зводиться до вирішення питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я фізичної особи як засновника фермерського господарства;
- у справі №914/1934/19 постановлено лише ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.09.2019 про повернення позовної заяви;
- судових рішень у справах №914/2480/18 та № 910/10344/19 у ЄДРСР не знайдено.
Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що кримінальне провадження щодо незаконної рубки дерев триває, а Давидівську сільську раду визнано потерпілою. Разом з тим зазначена обставина не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки як на момент ухвалення оскаржуваного рішення, так і під час апеляційного перегляду особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені. Саме з цією обставиною частина друга статті 107 Лісового кодексу України пов`язує виникнення обов`язку органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду, заподіяну лісу.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позову прокурора в інтересах Державної екологічної інспекції Львівської області про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної порубки дерев на земельній ділянці комунальної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Шоломинь, на території Давидівської сільської ради Львівського району, поблизу церкви та кладовища за географічними координатами: 49.73725° Пн, 24.19161* Сх, поданий з метою захисту інтересів держави.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі №914/4090/25 ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права, що є підставою залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись статтями 129, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.04.2026 у справі №914/4090/25 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верхового Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови лише у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.07.2026.

Головуючий суддя Степанюк Н.Л.

Суддя Міліціанов Р.В.
Суддя Ржепецький В.О.