Єдиний унікальний номер 205/1862/26
Номер провадження2/205/2757/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі – позивач) в особі свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначала, що 17.08.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (далі – відповідач) укладено Угоду про надання споживчого кредиту №500848156, відповідно до умов якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 37 454 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти у строк до 18.08.2024 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 23,00 % річних.
Позивач зазначав, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі. Разом із тим відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 02.11.2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 53 572 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32 454 грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 118 грн. 10 коп.
У зв`язку із викладеним позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №500848156 від 17.08.2021 року у загальному розмірі 53 572 грн. 34 коп., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 805 грн. 43 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 17.08.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем Оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500848156, Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспорта споживчого кредиту, а також заяви (акцепту) про прийняття пропозиції укласти договір страхування.
Умовами кредитування передбачено: тип кредиту – кредит готівкою, сума кредиту – 37 454 грн. 10 коп., процентна ставка – 23,00 % річних, тип процентної ставки – фіксована, строк кредитування – 36 місяців.
За змістом вказаної письмової оферти підпис відповідача свідчить про отримання нею повної інформації щодо умов кредитування, а також про акцептування пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500848156 від 17.08.2021 року у дату складання відповідної оферти.
Оглядом судом паспорта споживчого кредиту, який визначає умови кредитування, розмір процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту, встановлено, що вказаний документ підписаний відповідачем та уповноваженим представником банку.
Матеріалами справи також підтверджено, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
Позивач посилається на те, що в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого станом на 02.11.2025 року за нею утворилася заборгованість у загальному розмірі 53 572 грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32 454 грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 118 грн. 10 коп.
Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит – будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
В даному випадку позивачем надано докази виникнення між сторонами договірних правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору №500848156 від 17.08.2021 року.
Суд вважає, що вказаний кредитний договір, який укладений у вигляді Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та паспорта споживчого кредиту, відповідає вимогам закону і підтверджує факт існування волевиявлення сторін на його укладення, оскільки форма та порядок укладення договору відбулися у спосіб, що не суперечить чинному законодавству, зокрема шляхом підписання позичальником та банком відповідної оферти та паспорта споживчого кредиту.
В даному випадку судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав кредитні кошти у встановленому ліміті та здійснював подальше обслуговування вказаного кредитного рахунку. Зокрема, обставина виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором щодо видачі відповідачеві кредитних коштів підтверджується відповідним меморіальним ордером №481067411 від 18.08.2021 року та випискою про рух коштів по рахунку боржника, яка є банківським документом щодо операційної діяльності банку за рахунками клієнта та не відноситься до організаційно-розпорядчих документів.
Виписка по особових рахунках відповідача містить записи про операції, здійснені за вказаний період, та має всі необхідні реквізити, передбачені п.61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.
Суд вказує, що підписанням Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та паспорта споживчого кредиту відповідач скористалася правом та обрала для себе відповідну програму кредитування, а також взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту та сплату нарахованих відсотків у встановлені строки.
В даному випадку матеріалами справи також підтверджено, що відповідач не виконала зобов`язання щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитним договором.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Суд вважає, що шляхом підписання паспорта споживчого кредиту відповідач була проінформована про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом та інші істотні умови кредитування, передбачені ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».
Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за процентами. Вказана заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.
Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за Угодою про надання споживчого кредиту №500848156 від 17.08.2021 року заборгованості у загальному розмірі 53 572 грн. 34 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32 454 грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 118 грн. 10 коп.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд даної цивільної справи по суті, у судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що узгоджується із положеннями ст.280 ЦПК України
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
В даному випадку, судові витрати по справі складаються із понесених позивачем витрат на сплату судового збору, витрат за послуги експертата витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного. 
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.
Так само, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
В даному випадку суд зазначає про відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, які б підтверджували здійснення витрат на правничу допомогу, та фактичний обсяг таких виконаних робіт, зокрема: детальний опис робіт (наданих послуг), що було виконано адвокатом саме в межах розгляду даної цивільної справи, час який було витрачено адвокатом на фактичне надання такої правничої допомоги, акти виконаних робіт, будь-які рахунки тощо. У зв`язку із чим суд відмовляє позивачеві в компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №500848156 від 17.08.2021 року, станом на 02.11.2025 року, у загальному розмірі 53 572 грн. 34 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 32 454 грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 21 118 грн. 10 коп.
3. В задоволені вимог про розподіл судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 805 грн. 43 коп. – відмовити. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714) понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.