ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 Справа № 917/673/26 

Суддя Семчук О.С., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ДЕВЕЛОПМЕНТ ПРОДЖЕКТ», вул. Здолбунівська, 7А, м. Київ, 02081 
до Фізичної особи-підприємця Дука Романа Сергійовича, АДРЕСА_1 
про стягнення коштів, 
без виклику сторін,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ДЕВЕЛОПМЕНТ ПРОДЖЕКТ» звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Дуки Романа Сергійовича про стягнення 100 000,00 грн авансу за Договором субпідряду б/н від 10.12.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 917/673/26 розподілено судді Семчук О.С. 
Ухвалою суду від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі від 13.04.2026 була надіслана відповідачу в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 15.04.2026 о 08:34, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 28).
05.05.2026 представником відповідача адвокатом Макеєвим Д.В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх. № 6043). 
Відповідальними працівниками суду внесено дані представника для вступу у справу, переведено всі процесуальні та інші документи в електронну форму.
12.05.2026 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 6486). Позивач вказує, що відповідно до пункту 10.2 Договору субпідряду б/н від 10.12.2025 відповідач був зобов`язаний повернути позивачу зайво перераховані грошові кошти протягом трьох банківських днів з моменту розірвання Договору, тобто у строк до 03.01.2026. Однак, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано індекс інфляції та 3% річних. Станом на 12.05.2026 розмір 3% річних, нарахованих на суму боргу 100 000,00 грн становить 1 052,05 грн, розмір інфляційних втрат за період прострочення становить 4 876,97 грн. 
До поданої заяви додано докази направлення вказаної заяви відповідачу. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався. Жодних заяв, клопотань чи заперечень станом на час прийняття рішення суду не подав.
Зважаючи, зокрема, на ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, наданням судом йому доступу, відповідач був обізнаний про розгляд цієї справи та подані у ній заяви і докази.
За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами, з огляду на приписи частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Дослідивши подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам ГПК України та підлягає прийняттю.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Заява про збільшення позовних вимог подана у визначений ГПК України строк.
Відтак, судом розглядаються вимоги позивача в редакції заяви про збільшення позовних вимог про стягнення з відповідача 100 000,00 грн боргу, 1 052,05 грн 3 % річних, 4 876,97 грн інфляційних втрат за період з 04.01.2026 по 12.05.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором субпідряду б/н від 10.12.2025, останній був розірваний в односторонньому порядку, при цьому, на вимогу позивача відповідач суму виплаченого авансу не повернув. Вказане стало приводом для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 100 000,00 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), 3 % річних та інфляційних на підставі статті 625 ЦК України.
Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ДЕВЕЛОПМЕНТ ПРОДЖЕКТ» (позивач, Генпідрядник, Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Дукою Романом Сергійовичем (відповідач, Підрядник) було укладено Договір субпідряду б/н від 10.12.2025 (Договір, а.с. 7-10).
В Договорі сторони, зокрема, узгодили наступне:
- Підрядник за завданням Генпідрядника своїми силами виконає ремонтні роботи у приміщенні магазину мережі «Veladis», розташованого за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Леоніда Бірюкова, 2а (далі - Роботи), з матеріалів Замовника, з дотриманням вимог БНіП, ДБН та інших нормативно-правових актів України по будівництву і ремонту будівель та споруд. А Генпідрядник прийме та оплатить належно виконані Роботи (п. 1.1);
- Обсяг Робіт, їх вартість та терміни виконання робіт визначається на підставі проектно-кошторисної документації (п. 1.2);
- Підрядник зобов`язується: виконати Роботи якісно і у встановлені Договором строки, відповідно до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативно-правових актів України і вимог Генпідрядника (п. 2.4.1);
- Договірна ціна виконання Робіт, визначена на підставі твердого Кошторису, що є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди (додаток 1), є твердою та складає 125 000,00 (Сто двадцять п`ять тисяч гривень) грн. 00 коп. без ПДВ (п. 3.1);
- Генпідрядник здійснює авансування виконання Робіт у розмірі 80 % від Договірної ціни. Оплата виконаних Робіт (20% залишку від Договірної ціни) здійснюється на підставі підписаного Генпідрядником Акту приймання виконаних робіт (п. 3.6);
- Генпідрядник організовує передачу за актом Підряднику будівельного майданчику (фронту робіт) протягом 5 днів з дня підписання Договору (п. 4.10);
- Строк виконання Робіт становить 47 днів. Підрядник забезпечить виконання Робіт згідно з календарним графіком їх виконання, який він представить для узгодження Генпідряднику протягом З днів з дня підписання Договору (п. 4.14);
- Договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін до повного його виконання та / або розірвання в порядку, передбаченому цим Договором (п. 6.1);
- Договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, а також в інших випадках, визначених чинним законодавством України, шляхом оформлення Додаткової угоди (п. 6.2);
- Договір може бути розірваний в односторонньому порядку з ініціативи Замовника, шляхом письмового повідомлення Підрядника за 10 днів до дати розірвання Договору (п. 6.3);
- При призупиненні дії або розірванні Договору Генпідрядник має право вимагати від Підрядника повернення того, що було отримано ним за Договором, а саме - в разі, якщо суми, перераховані Генпідрядником, виявляться більше, ніж вартість виконаних Підрядником Робіт, Підрядник зобов`язаний повернути зайво перераховані суми Генпідряднику протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту призупинення дії або розірвання Договору (п. 10.2).
Згідно з пунктами 3.1, 3.6 Договору, на підставі виставленого відповідачем, як Підрядником рахунку на оплату № 11-12-1 від 11.12.2025 (а.с. 11), позивач, як Генпідрядник (замовник), трьома авансовими платежами перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 100 000,00 грн, а саме:
- 49 000,00 грн (платіжна інструкція від 11.12.2025 № 2522);
- 31 000, 000 грн (платіжна інструкція від 11.12.2025 № 6234);
- 20 000, 00 грн (платіжна інструкція від 16.12.2025 № 6250) (а.с. 12-14).
Факт отримання зазначених коштів відповідачем не спростовано.
19.12.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача, зазначену в Договорі, повідомлення № 12/19-11 про розірвання Договору субпідряду № б/н від 10.12.2025, з вимогою про повернення суми авансу (а.с. 15-17). Повідомлення з вимогою залишені відповідачем без реагування.
При прийнятті рішення судом враховано наступне.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (частина 1 статті 838 ЦК України).
Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Так, п. 3.6 Договору передбачено авансування виконаних робіт у розмірі 80 % від Договірної ціни, що було здійснено позивачем.
На виконання договору сторонами узгоджено вид робіт, місце проведення робіт, строки їх виконання, вартість.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Умовами Договору передбачена передача за актом Підряднику будівельного майданчику (фронту робіт) протягом 5 днів з дня підписання Договору (п. 4.10).
Договір був підписаний 10.12.2025, передача майданчика мала відбутися до 16.12.2025. За твердженням позивача відповідач у передбачений договором термін для отримання фронту робіт не з`явився.
Згідно частини 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що він приступив до виконання робіт.
Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що листом від 19.12.2025 за вих. № 12/19-11, у відповідності до п. 6.3 Договору, позивач повідомив відповідача про відмову від Договору та його розірвання в односторонньому порядку. 
Договір може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.
Відповідна правова позиція була викладена, зокрема, в п. 8.5 - 8.7 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20.
Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію дійсності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Докази визнання відповідачем недійсним правочину надані суду не були.
Отже, Договір субпідряду б/н від 19.12.2025 є розірваним в одностороньому порядку через 10 днів після письмового повідомлення від 19.12.2025 за вих. № 12/19-11, в зв`язку з реалізацією позивачем свого права на односторонню відмову від Договору (п. 6.3).
Частинами 2, 3 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. 
Статтею 1212 ЦК України визначено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави:
1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 (з посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/17235/20), відмова замовника від договору підряду є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 ЦК Кодексу.
Отже, після розірвання сторонами Договору правова підстава для утримання відповідачем суми попередньої оплати (авансу) відпадала, у зв`язку з чим, вимога про повернення грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн є правомірною.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
В зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позивач довів факт того, що відповідач не розпочав роботу, попри отримання авансу від Замовника. Оскільки позивач офіційно відмовився від Договору, правова підстава для утримання авансу Виконавцем відпала, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 100 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До того ж у силу вимог частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (такий висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).
Згідно усталеної судової практики, зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорними (додатковими до основного), залежать від основного зобов`язання і поділяють його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови ВП ВСУ від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19; пункт 64 постанови ВП ВСУ від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19).
Отже, позивачем відповідно до статті 625 ЦК України нараховано до стягнення з відповідача 1 052,05 грн 3 % річних та інфляційних втрат в сумі 4 876,97 грн за період з 04.01.2026 по 12.05.2026.
Перевіривши наведені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 статті 13 ГПК України).
Як вже зазначалось, відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, доказів в спростування тверджень позивача чи будь-яких обґрунтованих заперечень суду не надав.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в сумі 2 662, 40 грн (із застосування коефіцієнту 0,8 за подання позовної заяви в електронній формі).
Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути Фізичної особи-підприємця Дуки Романа Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИМУС ДЕВЕЛОПМЕНТ ПРОДЖЕКТ» (вул. Здолбунівська, 7А, м. Київ, 02081, код ЄДРПОУ 35030746) 100 000,00 грн безпідставно збережених коштів, 1 052,05 грн 3 % річних, 4 876,97 грн інфляційних втрат та 2 662,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
3. Рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений статтею 256 ГПК України та в порядку, передбаченому статтею 257 ГПК України.

Суддя Олена СЕМЧУК