КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року м. Київ №320/52374/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄРДПОУ: 42098368) щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄРДПОУ: 42098368) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що позивачці призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 05.08.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, яку направила поштовим зв`язком разом із документами про стаж та заробіток. Відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки пенсійний орган не здійснив перерахунок пенсії відповідно до вимог законодавства, незважаючи на подані документи. На думку позивача, відповідач порушив її право на належне пенсійне забезпечення та легітимні очікування щодо проведення перерахунку пенсії.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що перерахунок пенсії здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1. Відповідач вказав, що звернення позивача було розглянуто у встановленому законом порядку, позивачці вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, а підстав для проведення іншого перерахунку пенсії відповідно до її звернення не встановлено. При цьому, поняття призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший є різними правовими процедурами. Показник середньої заробітної плати, який застосовується при обчисленні пенсії, визначений законодавством та не підлягає повторному застосуванню під час перерахунку пенсії у випадку позивача. Відповідач вказав, що під час перерахунку пенсії позивачу вже враховано страховий стаж, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати та всі підвищення, передбачені законодавством. Відповідач зазначив, що документи, які підтверджують страховий стаж, містяться в системі персоніфікованого обліку, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. У зв`язку з наведеним відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
05 серпня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії. 
Заява була направлена засобами поштового зв`язку разом із документами, що підтверджують страховий стаж та заробіток, які, на думку позивача, є підставою для проведення перерахунку пенсії.
За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві позивачу направлено лист від 05.08.2024 №31040-29443/М-02/8-2600/24, яким повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії відповідно до поданого звернення.
У вказаному листі відповідач зазначив, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Пенсія обчислена із застосуванням страхового стажу 41 рік 11 місяців 20 днів, індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,18340 та показника середньої заробітної плати, визначеного законодавством. Також у листі зазначено, що після призначення пенсії позивачу проводилися передбачені законом перерахунки пенсії, зокрема із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, а також враховано всі підвищення, передбачені законодавством. Відповідач повідомив, що відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи при обчисленні пенсії позивача враховано страховий стаж, коефіцієнт страхового стажу, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, розмір доплати за понаднормовий страховий стаж, підвищення відповідно до статті 29 Закону України №1058-IV та інші виплати, передбачені законодавством.
Не погодившись із відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» якого визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частиною 1 статті 40 Закону № 1058 визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України №1058 для того щоб розрахувати розмір пенсії за віком, коефіцієнт страхового стажу кожної конкретної особи множимо на її, визначений в установленому порядку, заробіток для обчислення пенсії.
Тобто розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп * Кс, де:
П- розмір пенсії (у гривнях);
Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 Закону, з якої обчислюється пенсія (у гривнях);
Кс- коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.
Коефіцієнт страхового стажу розраховується за формулою:
Кс = (См * Рс) / (100% * 12), де:
Кс- коефіцієнт страхового стажу;
См- сума місяців страхового стажу;
Рс- розмір оцінки одного року страхового стажу за період участі в солідарній системі – 1,35%.
Заробітна плата для обчислення пенсії враховується за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами може враховуватись і заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (незалежно від перерв).
Якщо ж страховий стаж особи після 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, крім заробітку за даними системи персоніфікованого обліку для обчислення пенсії обов`язково враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв на підставі довідки підприємства чи архівної установи.
У разі якщо страховий стаж особи становить менший період, ніж передбачено вище, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Зазвичай заробіток для обчислення пенсії визначають за досить великий трудовий період. Із нього Закон дозволяє виключити (за вибором пенсіонера) до 60 календарних місяців страхового стажу. Це може бути час отримання допомоги по безробіттю незалежно від перерв та будь-які періоди страхового стажу підряд за умови, що в сумі вони становитимуть не більше 10% від тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:
Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятоїстатті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:
Зв = З + Зд, де:
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;
Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:
Зд=Д/Т * 100%, де:
Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).
У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.
При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.
З аналізу вищезазначених вимог встановлено, що коефіцієнт заробітної плати не конкретно визначеним показником, а розраховується з урахування суми заробітної плати яку отримував позивач та з урахуванням середньої заробітної плати по Україні.
Судом встановлено, що позивач одержує пенсію за віком згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №105 8-IV (далі - Закон №1058).
Згідно з чинним механізмом нарахування пенсій відповідно до Закону №1058 розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально і в значній мірі залежить від набутого ним страхового стажу та отриманої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески.
Пунктом 2 статті 42 Закону №1058 передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду України за рішенням Кабінету Міністрів України.
Для забезпечення індексації щороку з 1 березня, починаючи з 2019 року (з 01.03.2019, з 01.05.2020, з 01.03.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024) проводиться перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для призначення пенсії у 2017 році (3 764,40 грн.), з 01.03.2019 на коефіцієнт збільшення 1,17, з 01.05.2020 - 1,11, з 01.03.2021 - 1,11, з 01.03.2022 на 1,14, з 01.03.2023 на 1,197 та з 01.03.2024 на 1,0796.
Вказаним Порядком визначено, що кожен наступний перерахунок у зв`язку fa збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який застосовується для обчислення пенсій: з 01.03.2019 в розмірі 4404,35 грн. (3764,40 грн. х 1,17) та при наступних перерахунках з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) вУкраїні, з якої сплачено страхові внески, та який застосовується для обчислення пенсій з 01.05.2020 в розмірі 4888,83 грн. (4404,35 грн. х 1,11), з 01.03.2021 в розмірі 5426,60 грн. (4888,83 грн. х 1,11), з 01.03.2022 в розмірі 6186,32 грн. (5426,60 грн. х 1,14), з 01.03.2023 в розмірі 7405,03 грн. (6186,32 грн. х 1,197), 01.03.2024 в розмірі 7994,47 грн. (7405,03 грн. х 1,0796), у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
09.07.2025 позивачка звернулась до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників, враховуючи повний строк страхового стажу, із зазначенням найвищих показників відповідно до записів трудової книжки. 
Однак, судом встановлено, що пенсію позивачки обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 11 місяців 20 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,41917) та середньомісячної заробітної плати, визначеної за всі періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 30.04.2018 - 17455,13 грн. (7 994,47 грн збільшений показник середньої заробітної плати в Україні, з якого сплачено страхові внески, який враховується для обчислення раніше призначених пенсії з 01.03.2024) х 2,18340 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати)). Розмір пенсії після перерахунку з 01.03.2024 склав 8856,80 грн., де: розмір пенсії за віком (ст.27) (17455.13 * 0.41917) 7316,67 грн; доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 11 років) 259.71 грн; підвищення ст. 29 ч.З (17.5%) 1280.42 грн; розмір пенсії з надбавками 8856,80 грн. 
Відтак, перерахунки пенсії проведені в розмірах, передбачених законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими Кабінетом Міністрів України.
Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір відшкодуванню не підлягає. 
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.