ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
28 травня 2026 року	Справа № 331/2850/26	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. при секретарі судового засідання Татуковій А.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом:	товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»	
до:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення заборгованості.	

02 квітня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 96880,00 грн., з яких сума кредиту 20000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 39520,00 грн., нараховані позивачем проценти за 144 календарні дні 27360,00 грн., штрафні санкції 10000 грн.;
- стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» сплачений судовий збір 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
06.04.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
У відповідача перед первісним кредитором у період з 06.04.2025 по 30.10.2025 утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами в розмірі 39520,00 грн.
30.10.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» було укладено договір факторингу № 30/10/2025, на підставі якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.
До позивача, відповідно до укладеного договору факторингу від 30.10.2025 №30/10/2025, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 5439953 від 06.04.2025 на загальну суму 69520 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 20000 грн., заборгованості за процентами – 39520 грн., штрафні санкції 10000 грн.
Станом на дату укладання договору факторингу від 30.10.2025 №30/10/2025, строк дії договору № 5439953 від 06.04.2025 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 31.10.2025 по 23.03.2026 (144 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 27 360,00 грн.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 5439953 від 06.04.2025 загальною сумою загальною сумою 96 880,00 грн., яка складається з тіла кредиту – 20000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 39520 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 144 календарних днів – 27 360,00 грн., штрафні санкції 10000 грн. 
Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити позов.
Ухвалою судді від 06.04.2026, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.
28.05.2026 відповідач повторно в судове засідання не з`явився.
Враховуючи неявку в судове засідання 28.05.2026 всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на те, що відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав відзиву, беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, у судовому засіданні 28.05.2026 судом, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:
06 квітня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальність «Лінеура Україна» (товариство) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до договору № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 сторони погодили наступні умови кредитування: 
- на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію (якщо передбачена договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000,00 гривень (п. 1.2);
- строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 10 днів (п. 1.3);
- тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах (п. 1.4): стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4.1);
- товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.1).
06.04.2025 сторони підписали паспорт споживчого кредиту, умови якого є ідентичними до умов договору № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025.
06.04.2025 первісний кредитор виконав своє зобов`язання в повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0311 від 03.11.2025 та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 20.04.2026 №20.1.0.0.0/7-260415/76194-БТ, випискою по рахунку за 06.04.2025.
Згідно із розрахунком заборгованості, виконаного первісним кредитором, заборгованість відповідача за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 станом на 30.10.2025 становила 69520,00 грн., з яких: 20000,00 грн. – основна сума боргу; 39520,00 грн. – заборгованість за процентами; 10000,00 грн. – заборгованість за штрафом.
30 жовтня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» було укладено договір факторингу № 30/10/2025, відповідно до якого від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 на загальну суму 69520,00 грн.
Позивачем, після набуття права грошової вимоги до відповідача за договором №5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025, в межах строку його дії, а саме в період з 31.10.2025 по 23.03.2026 нараховано проценти за стандартною процентною ставкою у розмірі 0,95 % на суму 27360,00 грн. 
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд відхиляє позовні вимоги позивача в частині стягнення за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 заборгованості за штрафом у розмірі 10000,00 грн. з огляду на таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває, а тому підстави для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10000,00 грн. за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 відсутні.
Отже, враховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідача за договором за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 становить 86880,00 грн., з яких 20000,00 грн. – основна сума боргу; 39520,00 грн. – заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором за період з 06.04.2025 по 30.10.2025; 27360,00 грн. – заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за період з 31.10.2025 по 23.03.2026.
З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за договором за договором № 5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.04.2025 на загальну суму 86880,00 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 23.03.2026 № 3116, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2662,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 86880,00 грн., що становить 89,68% від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2662,40*89,68% = 2387,64 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. надано: договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; заявка № 17535 від 23.02.2026 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; акт № 17535 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2025 згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; рахунок на оплату № 17535-23/03-2026 від 23.03.2025. 
Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4240,00 грн., з яких, як вбачається з акта № 17535 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2026 згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, 440 грн. – зустріч адвоката з клієнтом (0,5 годин роботи); 840 грн. – дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година роботи); 440 грн. – аналіз чинного законодавства, судової практики (0,5 годин роботи); 840 грн. – підготовка декількох позицій та узгодження їх з клієнтом (1 година роботи); 840 грн. – письмова юридична консультація, складання консультативного висновку (1 година роботи); 840 грн. – проведення заходів, спрямованих на самостійне отримання адвокатом необхідних доказів (1 година роботи).
Однак, зустріч із клієнтом, дослідження наданих клієнтом документів, аналіз судової практики, підготовка консультативних висновків мають організаційний характер, є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга. 
Крім того, як вбачається з акта № 17535 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2026 згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, не всі види правничої допомоги, які надавались адвокатом позивачу, були пов`язані з розглядом даної справи. Зокрема, складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду справи (відповідь на відзив, письмові пояснення та інше) – 1640,00 грн. (2 години роботи); представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі участь в судових засіданнях, – 1640,00 грн. (2 години роботи).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Отже, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: (10000-4240-1640-1640)*89,68% = 2224,06грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд

вирішив:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за договором №5439953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06 квітня 2025 року в розмірі 86880,00 грн. (вісімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 коп.), з яких: 20000,00 грн. – основна сума боргу; 66880,00 грн. – заборгованість за процентами.
3. В задоволенні решти позову – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 2387,64 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 64 коп.) витрат по сплаті судового збору та 2224,06 грн. (дві тисячі двісті двадцять чотири гривні 06 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
5. Реквізити учасників справи:
- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045, код ЄДРПОУ: 44559822;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 . 

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем – протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков