ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1380/26 Справа № 214/1224/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: 
секретаря судового засідання Черняєвої С.П., 
потерпілої ОСОБА_1 ,
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року, якою 

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, працівника ТОВ Меттрансервіс, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт; направлено на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи, строком на 3 (три) місяців; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року встановлено, що 01.02.2026 року о 13.30 годині ОСОБА_2 за місцем проживання своєї дружини АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах, штовханнях та ляпасах, а також бив ногами по обличчю, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю. Фіксація БК 475610,475721.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження та змінити постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року відносно нього за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині призначеного адміністративного стягнення на мінімальний штраф, передбачений санкцією інкримінованої йому статті та без його направлення на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи, строком на 3 місяці.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції зазначив, що розгляд справи відбувся за його відсутності, а копію оскарженої постанови судді місцевого суду він отримав 06.04.2026 року за своєю заявою.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що оскаржена постанова судді 1-ї інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає зміні в частині призначеного стягнення.
Зазначає, що судом не були дослідженні усі обставини справи, заслухано його пояснення в судовому засіданні, в свою чергу, ним не було надано суду відповідні докази та пояснення.
Звертає увагу, що він з 2024 року був неодноразово госпіталізований з діагнозом: гострий мозковий інсульт, хронічна ішемія мозку (02.10.2024 – 08.10.2024, 13.12.2024 – 07.01.2025, 17.02.2026 – 26.02.2026), флегмона дна порожнини рота, гострий остеомієліт нижньої щелепи ліворуч (09.03.2026 – 18.03.2026).
Зауважує, що на даний час має фізичні обмеження у вигляді легкого вестибуло-таксичного синдрому, легкий парез дистального відділу кінцівки, виражену психо-вегетативну дисфункцію, тобто його хода не стабільна, функція лівої руки не відновлена, часом він погано сприймає інформацію та говорить.
Вважає, що суддя 1-ї інстанції при обрані йому виду та міри адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, належним чином своє рішення не мотивував, з огляду на наявність у нього ряду захворювань, що підтверджується медичними документами та унеможливлює відбування ним громадських робіт. Зазначає, що суддя не прийняв до уваги той факт, що він усвідомив свою негативну поведінку, визнав вину у вчиненому правопорушенні, вибачився перед дружиною, раніше до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не притягувався.
З урахуванням наведеного, вважає направлення його на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи, передчасним та таким, що є неможливим для виконання з огляду на його стан здоров`я.

Позиції сторін в суді:

В судовому засіданні при апеляційному розгляді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. 
Потерпіла ОСОБА_1 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , просила врахувати його стан здоров?я.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 18 лютого 2026 року. З апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернувся 14 квітня 2026 року, шляхом направлення поштового відправлення на адресу суду, тобто з пропуском 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді 1-ї інстанції, встановленого ст. 294 КУпАП. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про отримання оскарженої постанови судді 1-ї інстанції 06.04.2026 року.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
При апеляційному перегляді враховується, що апелянт не оскаржує постанову судді в частині опису обставин, установлених під час розгляду справи, через що судове рішення переглядається в частині накладення адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт та направлення ОСОБА_2 на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи, строком на 3 місяці.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Як вбачається з оскарженої постанови судді 1-ї інстанції, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, яка повністю підтверджена матеріалами справи, дані про особу правопорушника, та вважав за доцільне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді громадських робіт.
З таким висновком судді 1-ї інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 має ряд захворювань, які впливають на його фізичні можливості щодо пересування, мови та сприйняття інформації. З матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 з 2024 року був неодноразово госпіталізований з діагнозом: гострий мозковий інсульт, хронічна ішемія мозку (02.10.2024 – 08.10.2024, 13.12.2024 – 07.01.2025, 17.02.2026 – 26.02.2026), флегмона дна порожнини рота, гострий остеомієліт нижньої щелепи ліворуч (09.03.2026 – 18.03.2026).
Про вказані проблеми зі здоров`ям та фізичні обмеження в судовому засіданні підтвердила його дружина – потерпіла у справі ОСОБА_1 .
Тож, враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, яка повністю підтверджена матеріалами справи, дані про особу правопорушника, стан його здоров`я, думку потерпілої, вважаю за необхідне змінити оскаржену постанову судді 1-ї інстанції, застосувавши до ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Разом з тим, вважаю необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_2 щодо скасування його направлення на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи, строком на 3 місяці.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
У п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програм для кривдників.
Згідно з ч.ч. 1, 6 статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Враховуючи встановлений під час заповнення Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.02.2025 р. щодо ОСОБА_2 середнього рівня небезпеки вказаної особи, з метою запобігання повторному вчиненню домашнього насильства, вважаю, що суддя 1-ї інстанції обґрунтовано дійшов висновку про направлення ОСОБА_2 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, відповідно до статті 39-1 КУпАП, визначивши мінімальний строк 3 місяці, встановлений вказаним Законом України.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що постанову судді 1-ї інстанції слід змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, враховуючи положення ч. 9 ст. 294 КУпАП, що у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині призначеного стягнення змінити, обравши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
В решті постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіи від 18 лютого 2026 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя           Г.А. Гришин