Справа № 462/2491/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року Залізничний районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді      Кирилюка А. І.,
присяжних      Галяся Р. Я., Задорожного Р. М.,
за участю секретаря судового засідання   Шандри В. Т.,
представника заявника    Боровенка Д. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою,

встановив:
Позовні вимоги.
Уповноважений представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Боровенко Д. В., 20.03.2026 року (вх. № 7299) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою у якій просить суд:
- оголосити померлим громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: м. Львів, Львівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Торецьк, Бахмутського р-ну Донецької обл.;
- датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів, Львівської обл., вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів, Львівської обл., вважати м. Торецьк, Бахмутського р-ну Донецької обл.;
- смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вважати пов`язаною із захистом Батьківщини.
В обґрунтування своєї заяви, заявник зазначає, що ОСОБА_1 є дружиною старшого солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого водія гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 , який зник безвісти 04.09.2024 року південно-східніше, населений пункт Торецьк Бахмутського р-ну Донецької обл. під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, що підтверджується сповіщенням № 349. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.09.2024 року № 2260, встановлено, що старшого водія 1 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 вважати зниклим безвісти. Зникнення безвісти не пов`язане із добровільною здачею ним у полон чи самовільним залишенням військової частини. Окрім цього, зазначає, що орієнтовно з 17 год 14 хв по 17 год 23 хв 04.09.2024 року під час бойового чергування в батальйонному районі оборони НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 відбувся мінометний обстріл позицій НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 зі сторони збройних формувань Російської Федерації в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області. Внаслідок мінометного обстрілу військовослужбовець ОСОБА_4 отримав мінно-вибухові поранення голови та тулуба, внаслідок чого відразу впав на землю, не подаючи ознак життя, одразу евакуювати останнього не було можливим у зв`язку з продовженням інтенсивності обстрілів зі сторони збройних формувань Російської Федерації. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та оформлення соціального та правового статусу, який визначений для членів родин загиблих воїнів. Таким чином, виникла необхідність встановити факт смерті, тому просить суд задовольнити заяву у повному обсязі (а.с 1-29)

Рух справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Кирилюка А. І. (а.с 30).
Протоколом попереднього відбору присяжних від 20.03.2026 року визначено присяжних – Галася Р. Я. та Задорожного Р. М. (а.с 31).
Протоколом автоматизованого визначення присяжних від 20.03.2026 року визначено присяжних – Галася Р. Я. та Задорожного Р. М. (а.с 32).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. (а.с 36-37).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2026 року витребувано в Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, «Українського національного центру розбудови миру», який виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, Міжнародного комітету Червоного Хреста, інформації стосовно наявності відомостей про можливе перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в полоні (а.с 69-71).
29.04. 2026 року (вх. № 11096) від уповноваженого представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Боровенка Д. В у Залізничний районний суд м. Львова надійшло клопотання про залучення в якості заінтересованих осіб батьків ОСОБА_4 , а саме батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 93-102).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2026 року залучено в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 114-116).

Позиція сторін по справі.
Уповноважений представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Боровенко Д. В. у судовому засіданні підтримав подану заяву, яку просив суд задовольнити у повному обсязі.
Заінтересована особа ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак 29.05.2026 року (вх. № 12246) у Залізничний районний суд м. Львова надійшло клопотання, у якому ОСОБА_2 зазначає, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_4 померлим.
Заінтересована особа ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак 29.05.2026 року (вх. № 12251) у Залізничний районний суд м. Львова надійшло клопотання, у якому ОСОБА_3 зазначає, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_4 померлим.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, 27.03.2026 року (вх. № 8108) від представника Міністерства оборони України – Тищенка А. В. у Залізничний районний суд м. Львова надійшли письмові пояснення з яких просить розгляд заяви проводити за відсутності заінтересованої особи та заперечує про задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_4 померлим.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, 27.04.2026 року (вх. № 10847) від представника Військової частини НОМЕР_4 – Бущака В. В. у Залізничний районний суд м. Львова надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що вивчивши матеріали заяви заінтересована сторона не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_4 померлим.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується копією актового запису про шлюб № 1666 у якому стверджується, про видачу свідоцтва № НОМЕР_5 від 27.06.2019 року виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с. 10).
Копією Сповіщення № 349 від 06.09.2024 року встановлено, що старший водій гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_4 , зник безвісти 04.09.2024 року (а.с. 13).
Вказаний факт внесено до з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024141390000904 від 17.09.2024 року, за ознаками кримінального провадження ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 14).
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.09.2024 року № 2260, встановлено, що близько 18 год 00 хв 04.09.2024 року від чергового НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь старшому оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про те, що приблизно з 17 год 14 хв до 17 год 23 хв 04.09.2024 року під час бойового чергування в батальйонному район оборони НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , в результаті якого старший водій 1 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 зник безвісти. Окрім цього зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 29.07.2024 № 124 старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду старшого водія 1 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 № 1582***, старший солдат ОСОБА_4 04.09.2024 року вибув у район населеного пункту Торецьк Бахмутського р-ну Донецької обл. для виконання бойових завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України. Разом з тим, згідно запису у Журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , розпочатого 30.03.2024 року № 8/46***, орієнтовно з 17 год 14 хв по 17 год 23 хв 04.09.2024 року під час бойового 2 чергування в батальйонному районі оборони НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 відбувся мінометний обстріл позицій НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 зі сторони збройних формувань Російської Федерації в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського р-ну Донецької обл., старший солдат ОСОБА_4 зник безвісти. Вказаний військовослужбовець виконував бойові завдання згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 року № 1582***. Згідно рапорту від 05.09.2024 року № 10627/12 головного сержанта - командира 1 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_5 та зі слів очевидців по суті вищевказаної події, молодшого сержанта ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , підтвердили, що старший солдат ОСОБА_4 04.09.2024 року не здавався у полон та не був захоплений збройними силами Російської Федерації в полон та не залишав самовільно місце служби. Внаслідок мінометного обстрілу військовослужбовець ОСОБА_4 отримав мінно-вибухові поранення голови та тулуба, внаслідок чого відразу впав на землю, не подаючи ознак життя, одразу евакуювати останнього не було можливим у зв`язку з продовженням інтенсивності обстрілів зі сторони збройних формувань російської федерації. Провести пошукові заходи після 04.09.2024 року з метою встановлення місцезнаходження та евакуації старшого солдата ОСОБА_4 не було можливим у зв?язку з тим, що район населеного пункту Торецьк Бахмутського р-ну Донецької обл., де молодший сержант ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 бачили старшого солдата ОСОБА_4 (орієнтовні координати НОМЕР_7 ) перебував у зоні активних бойових дій та перебував під постійними обстрілами зі сторони збройних формувань Російської Федерації. Тому враховуючи викладене у наказі № 2260 від 20.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_4 вважати зниклим безвісти від 04.09.2024 року у районі населеного пункту Торецьк Бахмутського р-ну Донецької обл. у зв`язку з воєнними діями, а зникнення безвісти не пов`язане із добровільною здачею ним у полон, самовільним залишенням військової частини, вчиненням ним будь-якого кримінального, адміністративного або дисциплінарного правопорушення, порушенням заходів безпеки або інших протиправних дій (а.с. 16-17).
17.04.2026 року (вх. № Еп-1607) від Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України у Залізничний районний суд м. Львова надійшов лист, з якого вбачається, що офіційні фактичні дані щодо місцезнаходження, у тому числі утримання в полоні держави-агресора ОСОБА_4 в Об`єднаному центрі відсутні (а.с. 41-53).
29.04.2026 року (вх. № 11172) від секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Залізничний районний суд м. Львова надійшов лист, з якого вбачається, що станом на 23.04.2026 року інформація щодо ймовірної долі, у тому числі можливого перебування у полоні або загибелі ОСОБА_4 не надходила (а.с. 103).
20.05.2026 року (вх. № Еп-2067/26) від Міжнародного комітету Червоного Хреста у Залізничний районний суд м. Львова надійшов лист, з якого вбачається, що Міжнародного комітету Червоного Хреста передає всю отриману інформацію уповноваженому органу української держави, який призначений для отримання такої інофрмації від Міжнародного комітету Червоного Хреста (а.с. 118-119).
25.05.2026 року (вх. № Еп-2135/26) від Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими у Залізничний районний суд м. Львова надійшов лист з якого вбачається, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про зазначену особа. Разом з ти, від Міжнародного комітету Червоного Хреста або зі сторони Російської Федерації про перебування ОСОБА_4 у полоні, стану його здоров`я та місця утримання повідомлення не надходили (а.с. 123).

Мотиви прийняття рішення та висновки суду.
Так, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Нормами ст. 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
У відповідності до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше шести місяців.
Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, необхідно звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України).
У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина перша-друга ст. 318 ЦПК України).
Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства.
Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24.02.2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути:
- письмові докази;
- речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи;
- висновки експертів;
- копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть;
- пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник;
- довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців);
- заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Як вбачається з норм ст.48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених стороною заявника у заяві та в судовому засіданні. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки оголошення чоловіка померлим йому необхідне для подальшого отримання свідоцтва про смерть та оформлення соціального та правового статусу, який визначений для членів родин загиблих воїнів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Судові витрати по справі.
Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
З цих підстав та керуючись 2-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 268, 305-309, 354-355 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити. 
Оголосити громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: місто Львів, Львівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України - померлим.
Днем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: місто Львів, Львівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України вважати 04.09.2024 року у місті Торецьк, Бахмутського району, Донецької області, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:
Заявник:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 );
Заінтересована особа: Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 33286151, місцезнаходження: м. Львів, вул. Новий Світ, 22);
Заінтересована особа: Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6);
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 );
Заінтересована особа:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_4 );
Заінтересована особа:  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_5 );.

Головуючий суддя/підпис/
присяжні/підписи/
Згідно з оригіналом.