Справа № 163/854/26 
Провадження № 1-кп/163/170/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року   Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 42026032110000053 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гороховище Ковельського району Волинської області, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда війни ІІ групи, одруженого, судимого 21 травня 2025 року Любомльським районним судом за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи засудженим 21 травня 2025 року вироком Любомльського районного суду Волинської області за ч.1 ст.382 КК України, за умисне невиконання постав Любомльського районного суду від 18 квітня 2024 року в справі №163/934/24, яка набрала законної сили 30 квітня 2024 року та від 27 червня 2024 року в справі №163/1363/24, яка набрала законної сили 09 липня 2024 року, якими ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, з накладенням адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, відповідно, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та, будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.1291 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», о 12:21 годині 22 березня 2026 року в порушення п.2.1 Правил дорожнього руху керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням сіл Новоугрузьке - Забужжя Ковельського району, де був зупинений працівниками відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином, ОСОБА_4 умисно невиконував постанови суду, що набрали законної сили, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та підтвердив обізнаність із постановами Любомльського районного суду Волинської області про позбавлення права керування транспортними засобами, та із вироком суду. Показав що, не маючи на те непереборних обставин, порушив цю заборону. Крім того, обвинувачений повідомив, що повністю погоджується з фактичними обставинами справи та не бажає їх оспорювати. Просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, вчиненому особою, раніше судимою за злочин, передбачений статтею 382 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Вчинений ОСОБА_4 злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, не інкриміновано та судом не встановлено.
ОСОБА_4 є інвалідом війни ІІ групи, учасником бойових дій, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами із можливістю застосування ст.75 КК України та звільнення його від відбування основного призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Витрати на залучення експерта по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази – оптичний носій інформації (диск) з вмістом відеофайлів, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 42026032110000053, - залишити в матеріалах цього провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя         ОСОБА_1