Номер провадження 2/754/5195/26
Справа №754/1942/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

21 квітня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого - судді Галась І.А.,
при секретарі - Кирилова А.А.
за відсутності сторін
розглянувши в судовому засіданні матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 42649746) з позовною заявою до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 12800 гривень.
На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає що 12 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1319337303047, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строк, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим виникла заборгованість.
01 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір факторингу № 01052024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» відступило право вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним договором №1319337303047від 12.07.2023. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, у нього утворилась заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12800 грн, з яких: 3200 грн заборгованість за тілом кредиту; 9600 грн заборгованість за відсотками. Всупереч вимогам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. 
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.
12 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісного кредитора) з анкетою-заявою на отримання кредиту, в якій зазначила свої особисті дані, місце роботи, мобільний телефон, електронну пошту, адресу реєстрації та проживання.
Судом встановлено, що 12 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» № 1319337303047.
Згідно із п.1.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредитного ліміту складає 3200,00 грн. Тип кредиту кредитна лінія (п. 1.2. договору).
Строк кредитування 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 09.11.2023 або достроково (п.1.3. договору).
Згідно і п.1.3.1. договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену в Графіку платежів (додаток 1), 31.07.2023, протягом дії кредитної лінії.
Тип процентної ставки фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 2,25 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, але не більше 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно; базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, після 20 днів користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення кредиту (п.п.1.4., 1.4.1.,1.4.2., кредитного договору).
У разі несплати позичальником платежу в рекомендовану дату оплати, згідно з п. 1.3.1 цього договору, за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленого п. 1.4.2 договору (п. 3.3 кредитного договору).
Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного договором (п. 3.6. договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 146642,74%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить12640,00 гривень (п.1.5.,1.7. договору). 
Сторони передбачили, що строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що договір набирає юридичної сили з дати укладення сторонами та діє до дати, визначеної цим договором, а в частині виконання сторонами прийнятих зобов`язань до їх повного виконання позичальником, а саме: сплатою кредитодавцю процентів за фактичний період користування кредитом, неустойки при наявності та поверненням суми кредиту в порядку визначеному договором (п. 1.8. договору).
до п. 1.9. договору усі істотні умови договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення договору.
Договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» від 12.07.2023, анкета-заява на отримання кредиту від 12.07.2023, графік платежів, паспорт договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» до договору №1319337303047 від 12.07.2023, підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором S8R5J7.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши 12.07.2023 відповідачу кредит у сумі 3200 грн, шляхом здійснення онлайн транзакції на картковий рахунок останнього, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 03.06.2024 за вих. №5218. Деталі платежу: номер транзакції 1264082121; сума 3200 грн; номер картки НОМЕР_1 ; статус успіх.
За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачем у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач, всупереч умовам договору про надання фінансового кредиту №1319337303047від 12.07.2023 взяті на себе зобов`язання виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12800 грн, з яких: 3200 грн заборгованість за тілом кредиту; 9600 грн заборгованість за відсотками.
01 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01052024, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками «ФК «ВІВА КАПІТАЛ», в тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1319337303047 від 12.07.2023.
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01052024 від 01.05.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №1319337303047 від 12.07.2023 на загальну суму 12800 грн, з яких: 3200,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9600,00 грн заборгованість за відсотками.
Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідача щодо стягнення нарахованої заборгованості.
Згідно досудової вимоги від 15.08.2025 № 3078216788-АВ, яка була надіслана на адресу відповідача, останньому було повідомлено про відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №1319337303047 від 12.07.2023 та запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказів розірвання або визнання недійсними кредитного договору № 1319337303047 від 12.07.2023 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед первісним кредитором щодо сплати кредиту) та/або договору факторингу №01052024 від 01.05.2024 (на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним договором про споживчий кредит) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
Враховуючи, що відповідачем порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за договором про споживчий кредит №1319337303047 від 12.07.2023, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у заявленому позивачем розмірі.
Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №17121319 від 17.12.2025, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позивачем при подачі позову до суду сплачено 2422,40 грн судового збору, позовні вимоги задоволені повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмір 2422,40 грн.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги №42649746, укладений 01 січня 2025 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною (а. с. 26-30), додаткову угоду №1319337303047 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 (а. с. 61), свідоцтво про право на зайняття Лівак І.М. адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 (а. с. 69-70), детальний опис робіт (наданих послуг) від 17.11.2025, Акт про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025, згідно якого вартість наданих послуг складає 6000,00 грн.
При вирішенні питання розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій виснувано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідачем не надані суду заперечення щодо розміру стягнення з нього витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення такого розміру з належним на це обґрунтуванням.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо необґрунтованості та неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу, спрощений порядок розгляду справи, задоволення позовних вимог повністю, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт, суд доходить висновку, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, є розумним та таким, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність).
Керуючись статтями 2, 5, 11, 13, 16, 525, 530, 536, 549, 611, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та статтями 10, 12, 77, 81, 133,137, 141, 247, 264, 265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1319337303047 від 12.07.2023 у розмірі 12800 гривень, витрати по сплаті судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя