ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1765/25	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, код ЄДРПОУ 30262667) 
до відповідача 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),
відповідача 2: Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» (52664, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Журавлинка, вул. Солов`їна, буд. 47-а, код ЄДРПОУ 45491294)
про визнання недійсним акта приймання-передачі майна та скасування рішень державного реєстратора 
Суддя Дичко В.О.
Секретар судового засідання Пилипенко В.Р.
Представники:
від позивача: Патана А.А., адвокат (ордер серії ВВ № 1047732 від 11.04.2025)
від відповідача 1: не з`явився
від відповідача 2: не з`явився
СУТЬ СПОРУ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», в якому просить:
- визнати недійсним акт № 1 від 27.05.2024 приймання-передачі майна (що підлягає обов`язковій реєстрації), зареєстрований у реєстрі за № 2716, 2717, 2718 приватним нотаріусом І.І.Вовк;
- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73470000 від 04.06.2024, щодо нежитлових будівлі зерносховища, ангара за адресою: АДРЕСА_2 ;
- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73469667 від 04.06.2024, щодо комплексу нежитлових будівель загальною площею 139 кв.м, який складається з А-1 будівля АЗС, Б-1 будівля ПММ, В-1 будівля слюсарів, Г-1 будівля комірника, Ж-1 будівля насосної станції, З-1 вбиральня, за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт Покровське, вул. Промислова, буд. 1;
- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73559893 від 10.06.2024, щодо 1/2 частки нежитлової будівлі (кормоцеху) загальною площею 1 032,9 кв.м, яка складається з А-1 – нежитлова будівля кормоцеху, а – прибудова до будівлі кормоцеху, за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт Покровське, пров. Заливний, 59-А.
В обґрунтування вказує, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 у справі № 904/990/24, яке набрало законної сили 30.09.2024, солідарно стягнуто з Фізичної особи – підприємця Кукленка Миколи Володимировича та Приватного сільськогосподарського підприємства «Журавлинка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» 2 804 169 грн основної заборгованості, 202 155,83 грн пені, 525 781,62 грн штрафу, 266 877,80 грн 40% річних та судовий збір.
На виконання зазначеного рішення Господарським судом Дніпропетровської області 12.11.2024 видано 4 накази.
Позивач указує, що за відкритими за наказами суду виконавчими провадженнями не отримав грошові кошти, оскільки встановлено, що в ОСОБА_1 та Приватного сільськогосподарського підприємства «Журавлинка» відсутні грошові кошти на рахунках та об`єкти нерухомого майна.
При цьому об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами 17348226, 1271385912207, 2066430312242 за актом № 1 від 27.05.2024 приймання-передачі майна, зареєстрованим у реєстрі за № 2716, 2717, 2718 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, прийнято до статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», директором якого є ОСОБА_1 .
Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» вважає, що укладення оспорюваного акта приймання-передачі нерухомого майна свідчить про недобросовісність відповідача 1, його ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, оскільки відчуження належного ОСОБА_1 на праві власності майна відбулось з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника.
Як убачається з позову, позивачем у складі учасників справи визначено відповідачем 1 фізичну особу – ОСОБА_1 .
Суд здійснив запит до Єдиного державного демографічного реєстру, на який отримано відповідь № 1305658 від 18.04.2025 (т. 1, а.с. 189) про зареєстроване місце проживання фізичної особи – відповідача 1.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2025 у справі №904/1765/25 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» від 17.04.2025 про забезпечення позову. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Приватному сільськогосподарському підприємству «с.Журавлина», а саме:
- 1/2 частку нежитлової будівлі (кормоцеху) загальною площею 1 032,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2519083012140), за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлові будівлі зерносховища, ангара загальною площею 1 713,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1271385912207), які складаються з літ. 1-Б – ангар площею 581,6кв.м, літ. 1-В – зерносховище площею 1 131,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- комплекс нежитлових будівель загальною площею 139 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2066430312242), який складається з А-1 будівля АЗС, Б-1 будівля ПММ, В-1 будівля слюсарів, Г-1 будівля комірника, Ж-1 будівля насосної станції, З-1 вбиральня, за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/1765/25 та призначено підготовче засідання на 08.05.2025 о 10:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 904/1765/25 на 27.05.2025 о 10:30 год.
15 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач 1 просить поновити строк для подання відзиву на позов та відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 
Також 15.05.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження у справі. Відповідач 1 вважає даний спір таким, що не підвідомчий господарському суду, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі № 904/1765/25.
26 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву засобами поштового зв`язку на адресу інших учасників справи. 
Також 26.05.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» просить повернути відзив відповідачу 1 без розгляду, позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2025 за усним клопотанням представника позивача залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», викладене у відповіді на відзив, про повернення без розгляду відзиву відповідачу 1, за клопотанням ОСОБА_1 від 15.05.2025 поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву, за заявою ОСОБА_1 від 26.05.2025 долучено до матеріалів справи № 904/1765/25 докази направлення відзиву, прийнято відзив ОСОБА_1 на позовну заяву (з додатками) до розгляду, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.05.2025 про закриття провадження у справі № 904/1765/25 та відкладено підготовче засідання у справі №904/1765/25 на 10.06.2025 о 10:00 год.
02 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача 1 надійшло заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 904/1765/25 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 24.06.2025 об 11:00 год.
23 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 904/1765/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/6654/24.
Судове засідання 24.06.2025 у справі № 904/1765/25 не відбулось через загрозу безпеці учасників справи у зв`язку з тим, що з 10 год 56 хв у Дніпропетровській області була оголошена повітряна тривога.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 призначено справу № 904/1765/25 до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.08.2025 о 10:00 год.
05 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшли додаткові пояснення у справі № 904/1765/25.
12 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи № 904/1765/25 до закінчення перегляду судових рішень у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/6654/24.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 23.06.2025, з урахуванням його клопотання від 12.08.2025, про зупинення провадження у справі № 904/1765/25 та відкладено судове засідання у справі № 904/1765/25 на 28.08.2025 об 11:30 год.
26 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача 1 надійшло клопотання, в якому просить повернутись на стадію підготовчого провадження та зупинити провадження у справі № 904/1765/25 до закінчення перегляду судових рішень у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/6654/24.
27 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» надійшли додаткові пояснення у справі № 904/1765/25, у яких просить відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 904/1765/25.
У судовому засіданні 28.08.2025 оголошено перерву до 30.09.2025 о 10:00 год.
Судове засідання, що призначене на 30.09.2025 о 10:00 год, не відбулось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку «ЄСІТС» (різноманітні помилки на стороні сервера при завантаженні вебсторінки сервісу), що підтверджується актом Господарського суду Дніпропетровської області, який долучено до матеріалів справи № 904/1765/25.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 призначено судове засідання у справі № 904/1765/25 на 21.10.2025 о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 26.08.2025 про повернення на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 904/1765/25, відкладено судове засідання у справі № 904/1765/25 на 13.11.2025 о 10:00 год.
У судовому засіданні 13.11.2025 заслухано вступні слова представника позивача, присутнього в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, та представниці відповідача 1, присутньої в залі суду, а також оголошено перерву до 25.11.2025 о 12:00 год.
У судовому засіданні 25.11.2025 за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», присутнього в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, досліджено том № 1 справи № 904/1765/25 та оголошено перерву до 11.12.2025 об 11:00 год.
У судовому засіданні 11.12.2025 за участю представника позивача, присутнього в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, та представниці ОСОБА_1 , присутньої в залі суду, досліджено том № 2 справи № 904/1765/25, а також оголошено перерву до 05.02.2026 о 10:00 год.
04 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення.
Судове засідання, що призначене на 05.02.2026 о 10:00 год, не відбулось, оскільки згідно з актом Господарського суду Дніпропетровської області № 11/26, долученим до матеріалів справи № 904/1765/25, 05.02.2026 у період з 09:00 год до 12:25 год та з 16:05 год до 18:00 год була відсутня електроенергія у зв`язку з екстреними та/або плановими відключеннями, що унеможливило проведення судових засідань, підписання документів тощо.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2026 призначено судове засідання у справі № 904/1765/25 на 02.04.2026 о 10:00 год.
02 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому повідомляє, що його представниця 02.04.2026 братиме участь у справі № 908/3741/25 у Центральному апеляційному господарському суді. У зв`язку з вищенаведеним відповідач 1 просить відкласти судове засідання у справі № 904/1765/25.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 задоволено клопотання ОСОБА_1 від 02.04.2026 про відкладення (перенесення) розгляду справи та відкладено судове засідання у справі № 904/1765/25 на 21.05.2026 о 10:00 год.
Щодо повідомлення відповідача 2 суд зазначає таке.
Копії ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2025 про відкриття провадження у справі № 904/1765/25, ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025, 08.05.2025, 27.05.2025, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025, 12.08.2025, 28.08.2025, 21.10.2025, 13.11.2025, 25.11.2025, 11.12.2025, 06.02.2026, 02.04.2026, що направлені на юридичну адресу Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», повернулись до Господарського суду Дніпропетровської області з відмітками Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1, а.с. 229-233, 242-246; т. 2, а.с. 138-141, 191-196, 214-218, 223-223г; т. 3, а.с. 9-13, 46-49а, 73-77, 108-110, 111-113, 114-116а, 130-132а, 158-160).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (відповідь № 1305679 від 18.04.2025, т. 1, а.с. 190-191) місцезнаходження відповідача 2: 52664, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Журавлинка, вул. Солов`їна, буд. 47-а, тобто поштову кореспонденцію судом направлено за місцем державної реєстрації Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина».
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання вказаного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Також суд наголошує, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі – Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Таким чином, у відповідача 2 були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/1765/25, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела – Єдиного державного реєстру судових рішень.
Отже, Приватне сільськогосподарське підприємство «с.Журавлина» вважається таким, що повідомлене про розгляд справи належним чином.
Беручи до уваги, що відповідач 2 у строк, установлений ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позовну заяву, справа може бути розглянута за наявними в ній документами згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України
Станом на дату ухвалення рішення у справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку для підготовки правової позиції від Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» до Господарського суду Дніпропетровської області не надходили.
Виходячи з вищевикладеного, а також ураховуючи достатність наявних у справі доказів, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній документами.
20 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача 1 надійшла заява про розгляд справи без участі. ОСОБА_1 зазначає, що його представниця не має можливості прибути в судове засідання у зв`язку з участю у справі № 160/29424/25 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді. У зв`язку з вищевикладеним відповідач 1 просить дослідити докази у справі без участі його представниці і відкласти засідання для судових дебатів та оголошення судового рішення.
У судовому засіданні 21.05.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», присутній у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, заперечував проти заяви ОСОБА_1 від 20.05.2026 у частині відкладення судового засідання, підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Як відзначив Верховний Суд у п. 43 постанови від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 та п.102 постанови від 07.07.2022 у справі № 918/539/16, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене, повторну неявку в судове засідання представниці відповідача 1, наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, а також те, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 20.05.2026 у частині відкладення судового засідання.
Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору по суті та ухвалення обґрунтованого рішення.
У порядку абз. 1 ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.05.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 
Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Предметом доказування в даній справі є наявність/відсутність підстав для визнання недійсним акта приймання-передачі майна та скасування рішень державного реєстратора. 
24 травня 2024 року прийнято рішення засновника (учасника) Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», код ЄДРПОУ 45491294, що 27.05.2024 посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Іриною Іванівною Вовк (т. 1, а.с. 122, 181; т. 2, а.с. 105-106; надалі – Рішення).
Згідно з п. 1 Рішення включено до учасників підприємства ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 2 Рішення збільшено та затверджено статутний капітал ПСП «с.Журавлина» у розмірі 10 000 грн (десять тисяч гривень 00 копійок), в якому: 
- засновнику (учаснику) ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , належить частка у розмірі 99%. Зробити внесок у статутний капітал ПСП «с.Журавлина» грошовими коштами в сумі 9 900 грн;
- учаснику ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , належить частка у розмірі 1%. Зробити внесок у статутний капітал ПСП «с.Журавлина» належним йому нерухомим майном вартістю 100 грн, а саме:
1) 1/2 частка нежитлової будівлі (кормоцех), яка складається з А-1 – нежитлова будівля кормоцеху, а – прибудова до будівлі кормоцеху, загальною площею 1 032,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить учаснику на підставі договору купівлі-продажу ВАС № 363816 від 11.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2474 (реєстраційний номер майна в РПВНМ 17348226) – вартістю 45 грн;
2) комплекс нежитлових будівель, який складається з А-1 будівля АЗС, Б-1 будівля ПММ, В-1 будівля слюсарів, Г-1 будівля комірника, Ж-1 будівля насосної станції, З-1 вбиральня, загальною площею 139 кв.м, шо розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить учаснику на підставі договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 13.04.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 329 (реєстраційний номер майна в ДРРПННМ 2066430312242) – вартістю 10 грн;
3) нежитлові будівлі, які складаються з літ. 1-Б – ангар, літ. 1-В – зерносховище, загальною площею 1 810 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що належить учаснику на підставі акта приймання-передачі № 1 від 15.02.2023 року. посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2474 (реєстраційний номер майна в ДРРПННМ 1271385912207) – вартістю 45 гривень.
Згідно з п. 4 Рішення уповноважено засновника (учасника) ПСП «с.Журавлина» ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 нерухоме майно до статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», код ЄДРПОУ 45491294.
Відповідно до п. 5 Рішення визначено кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПСП «с.Журавлина» ОСОБА_2 .
Згідно з п. 6 Рішення затверджено статут ПСП «с.Журавлина» в новій редакції.
Відповідно до п. 7 Рішення вирішено зареєструвати передане за актом приймання-передачі нерухоме майно до статутного капіталу ПСП «с.Журавлина» за ПСП«с.Журавлина» в ДРРПННМ. 
27 травня 2024 року Приватне сільськогосподарське підприємство «с.Журавлина» та ОСОБА_1 уклали посвідчений 27.05.2024 та зареєстрований у реєстрі за № 2716, 2717, 2718 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Іриною Іванівною Вовк акт № 1 приймання-передачі майна (що підлягає обов`язковій реєстрації) Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» (т. 1, а.с. 123, 182; т.2, а.с. 107-108; надалі – Акт приймання-передачі).
Згідно з Актом приймання-передачі громадянин України, учасник ПСП «с.Журавлина» ОСОБА_1 , за згодою дружини ОСОБА_2 , передав, а Приватне сільськогосподарське підприємство «с.Журавлина», код ЄДРПОУ 45491294, в особі директора Кукленка Миколи Володимировича, який діє на підставі Статуту, прийняло до статутного капіталу ПСП фірма «с.Журавлина» належне на праві приватної власності ОСОБА_1 майно (т. 1, а.с. 119-120, 178-179), загальною встановленою вартістю 100(сто гривень 00 копійок), а саме:
1) 1/2 частка нежитлової будівлі (кормоцех), яка складається з А-1 – нежитлова будівля кормоцеху, а – прибудова до будівлі кормоцеху, загальною площею 1 032,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 17348226, встановленою вартістю 45 грн;
2) комплекс нежитлових будівель, який складається з А-1 будівля АЗС, Б-1 будівля ПММ, В-1 будівля слюсарів, Г-1 будівля комірника, Ж-1 будівля насосної станції, З-1 вбиральня, загальною площею 139 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 2066430312242, встановленою вартістю 10 грн;
3) нежитлові будівлі, які складаються з літ. 1-Б – ангар, літ. 1-В – зерносховище, загальною площею 1 810 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 1271385912207, встановленою вартістю 45 гривень.
Відповідно до вказаного Акта приймання-передачі, згідно з витягами №№ 381390184, 381393044 від 04.06.2026, № 382140540 від 10.06.2024 з Державного реєстру речових прав (т. 1, а.с. 124-125, 183-184), інформаційними довідками № 411350829 від 04.02.2025 (т. 1, а.с. 106-114, 165-173), №№ 412979712, 412982261, 412987121 від 12.02.2025 (т. 1, а.с. 125-128, 184-187) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та об`єкта нерухомого майна, 04.06.2024 та 10.06.2024 на підставі рішень державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни, індексні номери: 73469667, 73470000 від 04.06.2024, індексний номер 73559893 від 10.06.2024, припинено за ОСОБА_1 та зареєстровано за Приватним сільськогосподарським підприємством «с.Журавлина» право власності на об`єкти нерухомого майна (реєстраційні номери: 1271385912207, 2066430312242, 2519083012140). 
Таким чином, ОСОБА_1 передав нерухоме майно загальною площею понад 2 тис. кв.м за встановленою вартістю 100 грн у власність підприємства, керівником якого він є сам, а єдиним власником до 23.05.2024 була його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про шлюб № 55 від 10.06.1991 (т. 1, а.с. 121, 180).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» вважає, що оспорюваний Акт приймання-передачі є правочином, оскільки наслідком його вчинення є перехід права власності на нерухоме майно від відповідача 1 до відповідача 2.
Позивач стверджує, що, відчужуючи нерухоме майно на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», ОСОБА_1 міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового стягнення заборгованості за договором поставки № АП-19-0347 від 13.04.2023 та передав до статутного капіталу відповідача 2 майно не для настання реальних правових наслідків від цієї передачі, а з метою приховання цього майна від виконання за його рахунок грошового зобов`язання.
Товариство з обмежено відповідальністю «Хімагромаркетинг» вважає, що Акт приймання-передачі спрямований на штучне виведення майна та уникнення звернення на нього стягнення. 
Позивач переконаний, що, передаючи майно до статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» в період виникнення зобов`язання з повернення заборгованості за договором поставки № АП-19-0347 від 13.04.2023, власник майна відповідач 1 використав правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг».
Покупець, який не виконав узятих на себе зобов`язань за договором поставки в межах строку його дії, після настання кінцевого строку виконання грошового зобов`язання, в період простроченого грошового зобов`язання на значну суму відчужив на користь підконтрольного підприємства належне йому на праві власності нерухоме майно, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорюваний правочин, який порушує майнові інтереси кредитора і спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника.
Порушення зобов`язань Фізичної особи – підприємця Кукленка Миколи Володимировича за договором поставки № АП-19-0347 від 13.04.2023 підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 (повне судове рішення складене 11.07.2024; т. 1, а.с. 100-106, 159-165) у справі № 904/990/24, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Солідарно стягнуто з Фізичної особи – підприємця Кукленка Миколи Володимировича та Приватного сільськогосподарського підприємства «Журавлинка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» 2 804 169 грн основної заборгованості, 202 155,83 грн пені, штрафу, 266 877,80 грн 40%річних. Стягнуто з Фізичної особи – підприємця Кукленка Миколи Володимировича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» 28492,38 грн судового збору. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства «Журавлинка» 28 492,38 грн судового збору.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Кукленка Миколи Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 у справі № 904/990/24 повернуто скаржнику.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень зазначені судові рішення у справі № 904/990/24 учасниками справи в касаційному порядку не оскаржено.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень 12.11.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 видано 4 накази.
За цими наказами Господарського суду Дніпропетровської області постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 27.11.2024 відкрито виконавчі провадження №№ 76662135, 76662227, 76662393, 76662544 (т. 1, а.с. 96-99, 155-158). 
Також позивач зазначає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
На думку позивача, укладення Акта приймання-передачі та сукупність наведених обставин доводять той факт, що відповідач 1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», оскільки відчуження належного ОСОБА_1 майна відбулось з метою уникнення звернення стягнення кредитором (позивачем) на майно відповідача 1 як боржника, а також свідчать про очевидну недобросовісність дій ОСОБА_1 щодо невиконання ним рішення суду про стягнення боргу. Указане стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.
Відповідач 1 не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», заперечує проти позовної заяви в повному обсязі.
ОСОБА_1 стверджує, що на дату передачі майна не існувало рішення суду про стягнення заборгованості та не було відкритого виконавчого провадження.
Зауважує, що сам факт існування спору або заборгованості не забороняє боржнику здійснювати господарську діяльність.
Відповідач 1 здійснював вирощування сільськогосподарської продукції для державних потреб за договором підряду № 2022-01 від 04.01.2022 вирощування товарної сільськогосподарської продукції (т. 2, а.с. 21-27), укладеним з Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)». Однак станом на 12.05.2025 з Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 не проведені розрахунки в сумі 16 321 030,82 гривень. Неправомірні дії контрагента (Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)») не дають можливості здійснити розрахунки з позивачем та призвели до фактичної неможливості здійснювати господарську діяльність.
Власне нерухоме майно відповідач 1 передав відповідачу 2 з метою відновлення господарської діяльності у сфері сільського господарства та погашення заборгованості перед контрагентами, придбавши корпоративні права у Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина». 
Також ОСОБА_1 повідомляє, що звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» та приватного виконавця Лисенка Юрія Олександровича з пропозицією укладення мирової угоди та з пропозицією звернення стягнення на дебіторську заборгованість боржника.
Відповідач 1 зазначає, що в нього залишились корпоративні права в інших підприємствах, права оренди земельних ділянок, сільськогосподарська техніка, дебіторська заборгованість понад 16 млн грн, тому вважає, що позивач не довів недостатність іншого майна для погашення боргу.
ОСОБА_1 вважає оспорювання Акта приймання-передачі неналежним способом захисту, оскільки підставою передачі майна було рішення учасника підприємства, а Акт приймання-передачі лише оформлював виконання рішення про внесення майна до статутного капіталу. Рішення учасника про передачу майна до статутного фонду є одностороннім правочином, а підписання акта приймання-передачі майна є виконанням цього одностороннього правочину, а не самим правочином (за наявності рішення волевиявлення підприємства вже сформовано та визначено учасника, який придбає корпоративні права).
Відповідач 1 також указує, що рішення державного реєстратора вичерпують свою дію після внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому належним способом захисту є скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, тому заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» спосіб захисту є неефективним.
З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач не погоджується з доводами відповідача 1. Зазначає, що хоча Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» не є стороною Акта приймання-передачі, воно є кредитором боржника. Унаслідок відчуження нерухомого майна боржник фактично позбавив кредитора можливості звернути стягнення на майно. Це порушує майнові права позивача та створює підстави для судового захисту.
Відчуження майна ОСОБА_1 здійснене після виникнення значної заборгованості та під час судового розгляду спору про її стягнення у зв`язку з усвідомленням боржником неминучості відповідальності. Відповідач 1 протягом одного тижня позбувся всіх об`єктів нерухомого майна. На думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», такі дії ОСОБА_1 свідчать про його недобросовісну поведінку, зловживання правом, намір уникнути виконання зобов`язань перед кредитором.
Позивач наголошує, що свобода договору не може використовуватись учасниками цивільних відносин для приховування активів, уникнення виконання рішення суду, недопущення звернення стягнення на майно. 
Щодо мирової угоди Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» повідомляє, що відповідач 1 запропонував розстрочення погашення заборгованості до 2031 року. Перший платіж – 50 000 грн мав бути сплачений 01.05.2025, однак ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу. Позивач вважає, що метою укладення мирової угоди було завершення виконавчого провадження та отримання часу для подальшого приховування майна з метою уникнути виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та повному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. 
Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є:
1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;
2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом;
3) свобода договору;
4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом;
5) судовий захист цивільного права та інтересу;
6) справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ч.ч. 1-3, 6 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
За правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 927/352/18, акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки – набуття та припинення права власності на нерухоме майно.
Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст.202 Цивільного кодексу України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання певних наслідків, у разі задоволення позовних вимог указати в рішенні суду, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони (сторін) та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Таким чином, для визнання правочину недійсним позивач має довести, що такий правочин саме в момент його укладання суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:
- пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою;
- наявність підстав для оспорювання правочину;
- встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулась до суду.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоби предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоби сторона (сторони) правочину перебувала в певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.
Особа, яка не є стороною правочину, чиї майнові інтереси порушує правочин, може оскаржити такий правочин, якщо доведе, що власник майна уклав договір та відчужив за ним майно, свідомо погіршивши свій майновий стан з метою уникнення відповідальності перед кредитором. При цьому належним способом захисту прав чи інтересів кредитора є повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення ситуації, що існувала до цього.
Велика Палата Верховного Суду в п.п. 10.26, 10.27, 10.32, 10.37, 10.39, 10.42 постанови від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 виснувала, що фраудаторні правочини в цивілістичній доктрині – це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:
1) особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;
2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати в конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати);
3) враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.
Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.
Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі.
За правовими висновками, викладеними в п.п. 75-78, 88, 90-92, 125, 133, 136, 137, 143, 148, 149, 167, 169, 178, 194, 219 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2026 у справі №910/6654/24, у приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.
Недійсність договору, як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату, породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).
У Цивільному кодексі України закріплений підхід, при якому можливість оспорити правочин конструюється як загальне правило.
Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили.
Правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним.
Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір.
Такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.
Приватноправовий інструментарій (як в договірних, так і в позадоговірних відносинах) має використовуватись особами добросовісно, не зловживаючи правом. Зокрема, такий інструментарій не може використовуватись особою на шкоду іншим учасникам правовідносин.
Важливим для кваліфікації правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення, зокрема, унеможливлюється звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна.
Таким чином, можна дійти висновку, що нормативна підстава для кваліфікації правочину як фраудаторного і визнання його недійсним за статтями 3, 13 Цивільного кодексу України (всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом) є достатньою.
При цьому слід наголосити, що оспорити такий правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав.
Позивач, який не був стороною оспорюваного правочину, вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що, у разі звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору його стороною з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу), реституція застосовується лише між сторонами такого правочину.
У разі звернення з таким позовом третьої особи (не сторони договору) з метою захисту прав та інтересів кредитора вимога про визнання недійсним фраудаторного правочину є належним та ефективним способом захисту, оскільки кредитор зазвичай зацікавлений у поверненні йому грошових коштів, а не майна, яке в подальшому слід буде відчужувати для отримання цих коштів.
Для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо, щоб кредитору належало суб`єктивне цивільне право (зокрема, право вимоги). Верховний Суд неодноразово аналізував поняття фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису. Тому для застосування вказаного поняття необов`язково щоб існувало судове рішення про стягнення, зокрема, боргу чи був розпочатий судовий процес про стягнення боргу. Необхідно, щоб той чи інший правочин вчинявся на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) чи зменшення обсягу майна боржника.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що за наявності дійсного невиконаного зобов`язання, строк за яким настав, кредитор має право поставити під сумнів будь-який правочин, вчинений боржником, унаслідок якого останній відчужив власне майно, не виконавши свого зобов`язання перед кредитором. Тягар доведення того, що спірні правочини не спрямовані на завдання шкоди кредиторові, створення перешкод у погашенні заборгованості перед ним, покладається на боржника.
На дату укладення оспорюваного Акта приймання-передачі відповідач 1 достеменно знав про наявність невиконаних грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», їх розмір та можливий наслідок у виді примусового виконання судового рішення.
Після виникнення заборгованості та під час судового розгляду справи № 904/990/24 про її стягнення ОСОБА_1 здійснив відчуження належного йому нерухомого майна шляхом внесення до статутного капіталу відповідача 2.
Суд установив, що відповідачі є пов`язаними особами, оскільки відповідач 1 та засновниця Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» є чоловіком та дружиною, що підтверджується актовим записом про шлюб № 55 від 10.06.1991 (т. 1, а.с. 121, 180).
Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 щодо економічної доцільності передачі нерухомого майна у зв`язку з придбанням корпоративних прав у відповідача2, оскільки придбана частка становить лише 1% статутного капіталу вартістю 100 грн, а саме підприємство фактично перебуває під контролем відповідача 1 як керівника.
Також суд ураховує, що на час розгляду справи заборгованість перед позивачем не погашена, заходи примусового виконання не дали позитивних результатів. Наведені обставини в сукупності свідчать про спрямованість дій ОСОБА_1 на унеможливлення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 у справі № 904/990/24 (т.1, а.с. 100-106, 159-165) та приховування нерухомого майна від звернення на нього стягнення.
Довід відповідача 1 щодо наявності перед ним дебіторської заборгованості Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» не спростовує факту існування невиконаних ОСОБА_1 зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» та не є підставою для звільнення від відповідальності.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорюваний Акт приймання-передачі укладений усупереч принципам справедливості, добросовісності та розумності, має ознаки фраудаторного правочину, спрямованого на уникнення виконання зобов`язань перед кредитором, а тому підлягає визнанню недійсним.
Щодо скасування рішень державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни суд звертає увагу на таке.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. 
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі – Державний реєстр прав) – єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
З огляду на вищевикладене, законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є визнанням з боку держави публічно-правового інтересу в установленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана сприяти забезпеченню стабільності обороту нерухомості.
Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної державної інформаційної системи, що дозволяє всім суб`єктам права отримувати достовірні відомості про правовий статус того чи іншого об`єкта нерухомого майна.
Фактично реєстрація покликана надати певну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту, в тому числі судового, прав особи, що виникають із правовідносин, предметом яких є нерухоме майно.
Згідно з абз.абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини 7 статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
За правовим висновком, викладеним у п. 152 постанови Великої Палата Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.
Крім того, за правовим висновком, викладеним у п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24, належним способом є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України), і для повернення майна боржнику оспорення наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається.
Ураховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 та Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» в частині скасування рішень державного реєстратора виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни, індексні номери: 73469667, 73470000 від 04.06.2024, індексний номер 73559893 від 10.06.2024, про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 та державну реєстрацію права власності за Приватним сільськогосподарським підприємством «с.Журавлина» на об`єкти нерухомого майна (реєстраційні номери: 1271385912207, 2066430312242, 2519083012140) на підставі визнаного недійсним Акта приймання-передачі. 
Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у сумі 3 028 гривень.
Ураховуючи, що позивач заявив 4 вимоги немайнового характеру, судовий збір мав бути сплачений у сумі 9 689,60 грн (3 028 грн х 4 х 0,8).
Як убачається з платіжної інструкції № 1354 від 01.04.2025 (т. 1, а.с. 12), Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" сплатило судовий збір у сумі 12 112 грн, тобто в більшому розмірі, ніж установлено законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Суд відзначає, що у зв`язку з внесенням позивачем судового збору в більшому розмірі, ніж установлено законом, судовий збір у сумі 2 422,40 грн (12 112 грн – 9 689,60 грн) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (за ухвалою суду після надходження відповідного клопотання).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів у сумі 2 422,40 грн (по 1 211,20 грн на кожного), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до ОСОБА_1 та Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» про визнання недійсним акта приймання-передачі майна та скасування рішень державного реєстратора – задовольнити частково. 
2. Визнати недійсним акт № 1 від 27.05.2024 приймання-передачі майна (що підлягає обов`язковій реєстрації) Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина», посвідчений 27.05.2024 та зареєстрований у реєстрі за № 2716, 2717, 2718 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Іриною Іванівною Вовк.
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, просп.Соборності, буд. 15, код ЄДРПОУ 30262667) судовий збір у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
4. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «с.Журавлина» (52664, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Журавлинка, вул. Солов`їна, буд. 47-а, код ЄДРПОУ 45491294) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, код ЄДРПОУ 30262667) судовий збір у сумі 1 211,20грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
5. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 01.06.2026.

Суддя В.О. Дичко