РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 609/486/26
2/609/514/2026
02 липня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області 
в складі головуючого судді Катерняк О.М.
з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
учасники справи - не з`явилися,
В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 13 травня 2026 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3  (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельні ділянки.
2. Позов обґрунтовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки та відповідно батько відповідачів ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із права власності на: - земельну ділянку площею 2,4111га, кадастровий номер 6125885600:01:001:0344 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,03га, кадастровий номер 6125885600:01:001:0607 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,15га, кадастровий номер 6125885600:01:001:1165 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області. Позивачка зазначає, що на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним постійно проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Коли позивачка звернулась до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, то отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій і рекомендацію звернутись за захистом своїх прав до суду. Враховуючи, що спадщину позивачка прийнята в установленому законом порядку, від спадщини не відмовилась, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, вважає, що її право підлягає захисту у судовому порядку, оскільки даний спір іншим шляхом вирішити неможливо, а набуття позивачкою права власності на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З цих підстав, просить суд визнати за нею право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельні ділянки.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Ухвалою суду від 15 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано десятиденний термін від дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
4. Ухвалою суду від 26 травня 2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 15 червня 2026 року.
5. Ухвалою суду від 15 червня 2026 року підготовчий розгляд справи відкладено на 02 липня 2026 року через неявку сторін.
6. В підготовче засідання сторони не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.
Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
8. Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
9. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну серії ТР №034849 від 18.01.2005 вбачається, що ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шумської райдержадміністрації від 01 вересня 2004 року №306 є власником земельної ділянки площею 2,59га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області, яка складається з трьох земельних ділянок: площею 2,41га кадастровий номер 6125885600:01:001:0344, площею 0,03га кадастровий номер 6125885600:01:001:0607, площею 0,15га кадастровий номер 6125885600:01:001:1165.
10. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77668806 від 03.01.2017 підтверджується, що за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 2,4111га кадастровий номер 6125885600:01:001:0344 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №034849.
11. Згідно із Довідкою №104 від 08.10.2025, виданою Борщівським старостинським округом Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області слідує, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
12. На підтвердження родинних відносин з померлим, позивачкою надано наступні документи, оглянуті та досліджені в судовому засіданні, а саме:
- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , відповідно до якого вбачається, що 09 листопада 1986 року Піщатинською сільською радою Шумського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 »;
- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , викладену російською мовою, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ;
- копію повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
13. Своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №121/02-31 від 02.04.2026 приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по тій причині, що крім неї є ще спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які спадщину прийняли і мають право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
ІV. Оцінка Суду.
14. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
15. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.
Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
16. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
17. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
18. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
19. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
20. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
21. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
22. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
23. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
24. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
25. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
26. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.
Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
27. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).
28. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
29. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
30. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
31. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Так, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки є дружиною та у відповідності до ст. 1268 ЦПК України, як така, що на день смерті постійно проживала із спадкодавцем в одному господарстві. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є також спадкоємцями першої черги на майно свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовні вимоги визнали повністю. 
32. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив, діти спадкодавця та батьки.
33. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.
34. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
35. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. Г Земельного кодексу України.
36. Відповідно до абз.3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.
В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки, як спадкове майно, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину перешкоджає позивачці у здійсненні свого права на спадкування.
37. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
38. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 .
39. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на спадкове майно не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
40. Позивачкою при подачі позову було сплачено 1331,20 грн судового збору, які вона у разі задоволення позову просила не стягувати з відповідачів.
Керуючись статтями 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1258, 1268, 1261, 1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 82, 89, 14, 200 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом– задовольнити повністю.
2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і складається з права особистої власності на: - земельну ділянку площею 2,4111га, кадастровий номер 6125885600:01:001:0344 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,03га, кадастровий номер 6125885600:01:001:0607 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,15га, кадастровий номер 6125885600:01:001:1165 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Піщатинської сільської ради Шумського району Тернопільської області..
3.Не застосовувати до відповідачів вимоги статті 141 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 02 липня 2026 року.

Реквізити сторін
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідачі  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 .
Суддя:	  	Оксана КАТЕРНЯК