Справа № 173/778/26
Номер провадження1-кп/173/114/2026 

В И Р О К 
іменем України
05 травня 2026 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді        ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання     ОСОБА_2 ,
прокурора         ОСОБА_3 ,
потерпілої         ОСОБА_4 ,
обвинуваченої        ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026041430000042 від 17.01.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Воєводівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, зі спеціально технічною освітою, не заміжньої, яка неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , обізнана про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і діє по теперішній час, 01 листопада 2025 року, приблизно о 10:00 години, більш точний час встановити не вдалося можливим, тобто в період дії воєнного стану, перебуваючи за згодою власниці домоволодіння у приміщенні будинку, який належить ОСОБА_4 , та розташований по АДРЕСА_3 , в одній з кімнат будинку на полиці у шафі виявила картонну коробку, відкривши яку побачила в ній купюри іноземної валюти, а саме долари США, а також у кишені куртки, яка висіла на вішалці у даній шафі, також виявила купюри номіналом 1000 гривень, які раптово визначила як предмет свого злочинного посягання.
Після чого, у вказаний день та час, внаслідок раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення зазначених грошових коштів та з метою незаконного збагачення, скориставшись відсутністю контролю за своїми діями з боку потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями вона вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, дістала із зазначеної коробки одну купюру номіналом 100 доларів США, що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 01.11.2025 становить 4197,01 грн., та з кишені куртки одну купюру номіналом 1000 гривень, які поклала до кишені свого одягу та із викраденими грошовими коштами покинула приміщення будинку, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.
У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у шафі у приміщенні будинку за вказаною адресою зберігаються грошові кошти, які можна викрасти, 03 листопада 2025 року, приблизно о 10:00 години, більш точний час встановити не вдалося можливим, знову прибула до домоволодіння за вказаною адресою, де перебуваючи за згодою власниці у приміщенні будинку, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вона діє таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, дістала із зазначеної коробки одну купюру номіналом 100 доларів США, що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 03.11.2025 становить 4189,24 грн., та з кишені куртки одну купюру номіналом 1000 гривень, які поклала до кишені свого одягу та із викраденими грошовими коштами покинула приміщення будинку, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 , матеріального збитку на загальну суму 10 386,25 грн., в цінах, діючих на момент скоєння злочину.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчинені інкримінованого їй правопорушення. Пояснила, що підробляла у потерпілої по господарству, під час перебування в будинку потерпілої хотіла розвісити речі в шафу та знайшла коробку, в ній гаманець, в гаманці грошові кошти у вигляді доларів США, спочатку взяла одну купюру в 100 доларів та 1 000 грн. в кишені куртки, побігла в магазин та накупила всього. Потім 03.11.2025 прийшла знову поробити та взяла 100 доларів та одну купюру в 1000 грн. з кишені куртки. Знову з грошима пішла в магазин, купувала все підряд: ковбасу, горілку, цигарки та інше. На протязі двох тижнів була у стані алкогольного сп`яніння. Додала, що до неї приїздили працівники поліції, але вона майже нічого не пам`ятає. Долари поміняла у ОСОБА_6 та отримала за 100 доларів 3800 грн. Викрадені кошти потерпілій не відшкодувала, оскільки не має роботи. 
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 01.11.2025 обвинувачена приходила до неї допомагати по господарству, потім певний час її не було. Вона перевірила свої збереження та виявила нестачу коштів. Люди бачили, що у обвинуваченої з`явились кошти і вона зрозуміла, що це її, зателефонувала обвинуваченій та вона попросила її забрати, оскільки їй погано через алкогольну інтоксикацію. Тоді вона написала заяву до поліції. В той час коли Смирна допомагала їй по господарству, вона її не контролювала, за нею не приглядала. Взагалом Смирна викрала у неї 2 купюри по 100 доларів нового зразка та 2000 грн. з карману курточки. ОСОБА_7 призначити покарання як вказав прокурор. 
Оскільки обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, яка хоча й критично ставиться до скоєного, але не відшкодувала завдану шкоду, вибачення за свою поведінку у потерпілої не просила, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватою та призначити покарання, з урахуванням відсутності обставин які обтяжують та пом`якшують покарання, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки остання раніше не судима.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 08.04.2026, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Проте висновок досудової доповіді має рекомендаційний характер.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, не заміжня, дітей на утриманні не має, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативного боку, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, корисний мотив скоєного злочину, а також те, що вчинене нею кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити їй міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачена визнала свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловила жаль з приводу вчиненого та зазначила, що більше так вчиняти не буде, відшкодує завдану шкоду як тільки влаштується на роботу. За таких підстав, суд вважав можливим застосувати до неї ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченій виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1