П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/20381/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна 
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М. 
11 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнаня протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №0816596-2410-0625-UA18040190000029215, №0828897-2410-0625-UA18040190000029215, №0984630-2410-0625-UA18040190000029215, №0783155-2410-0625-UA18040190000029215 від 20.06.2024, якими ОСОБА_1 було визнано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості на загальну суму 28 625,75 грн.
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом безпідставно винесено податкові повідомлення-рішення зі сплати податку на нерухоме майно (будівля гаражу-майстерні), відмінне від земельної ділянки, оскільки вказана будівля не підпадає під оподаткування передбачене підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та з 2001 року здійснює господарську діяльність. Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є: 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю та 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
2.2 Відповідно до договорів купівлі-продажу від 23.08.2005, 10.08.2004 та 11.08.2004, засвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., позивач є власником частини гаражу-майстерні, літ. "Б", а саме: приміщення з 1-5 по 1-9 пл. 96,5 кв.м.; частини гаражу-майстерні, літ. "Б", площею 95,2 кв.м., а саме приміщення 1-1 пл. 52,6 кв.м., 1-2 пл. 11,2 кв.м, 1-3 пл. 31,4 кв.м.; частини гаражу-майстерні, літ. "Б", а саме: приміщення 1-4 пл. 316,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивачу також на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,3852 га, кадастровий номер 1810136300:05:023:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії №093836 від 23.01.2012.
2.3 Головним управлінням ДПС у Житомирській області 20.06.2024 винесені податкові повідомлення-рішення:
- №0816596-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 5 315,33 грн. за 2023 рік;
- №0828897-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 17 643,33 грн. за 2023 рік;
- №0984630-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 5 387,92 грн. за 2023 рік;
- №0783155-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 279,17 грн. за 2023 рік.
2.4 Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав до суду жодного доказу на підтвердження того, що вказані приміщення використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, відтак доводи позивача щодо розповсюдження на нього пільги, встановленої пунктом "є" п.п. 266.2.2 п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї.
4.1 Позивач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що судом не надано оцінку всім доказам у справі. 
4.3 Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
1.1 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 (Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Згідно зі статтею 265 Податкового кодексу податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
1.2 Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
1.3 Нормами пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
1.4 Згідно з положеннями пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
1.5 За змістом пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
1.6 Підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначає, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
1.7 Згідно з пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Зокрема, підпункт «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
1.8 Відповідно до п. 30.1 та 30.2 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
1.9 Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
1.10 Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами пп. "є" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.
1.11 Оскільки "будівлі промислові", які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт "ґ" підпункту14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, "будівель промисловості", зокрема виробничих корпусів, цехів, майстерень, складських приміщень промислових підприємств (підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій "будівлі промислові", законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.
1.12 Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку пп. "є" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
1.13 Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) належить клас "Будівлі промислові" (код 1251), який включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо за їх функціональним призначенням.
Група "Будівлі промислові та склади" (код 125) включає клас "Будівлі промислові" (код 1251) та дев`ять підкласів, у тому числі будівлі інших промислових виробництв.
1.14 Тобто у власності позивача знаходяться - виробничі майстерні по обробці природного каміння, які є будівлями промисловості.
1.15 Відповідно до Національного класифікатору України ДК 009:2010 затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457 різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю є КВЕД 26.70 який відноситься до секції «Є».
1.16 Приналежність спірної нежитлової нерухомості до об`єктів промисловості підтверджується також дозволами Держпраці на ведення робіт підвищеної небезпеки за адресою знаходження належних позивачу нежитлових приміщень в будівлях промисловості.
1.17 Відповідно до приписів Податкового кодексу, не підлягають оподаткуванню об`єкти нерухомого майна, які є власністю платника податків та використовуються ним у його господарській діяльності.
1.18 Суд першої інстанції враховуючи правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, правильно зазначає, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Однак визначаючись щодо використання позивачем нежитлових приміщень у своїй господарській діяльності, суд першої інстанції виходив із недоведеності цього факту, оскільки позивачем не подано відповідних повідомлень за формою 20-ОПП. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки невиконання позивачем відповідного обов`язку передбаченого п. 63.3 ст. 63 ПКУ, може бути підставою для застосування окремих санкцій встановлених законодавством, але не може враховуватись як не доведення позивачем факту використання належних йому нежитлових приміщень в господарській діяльності.
1.19 Колегія суддів враховує надані позивачем докази, а саме дозволи Управління Держпраці у Житомирській області №269.22.18 та №270.22.18 на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та виконання робіт підвищеної небезпеки за адресою знаходження належних йому нежитлових приміщень, а також відомості податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 про отримання у 2023 році доходу в розмірі 810000 грн. Суд вважає, що у своїй сукупності ці документи підтверджують факт здійснення позивачем господарської діяльності за місцезнаходженням належних йому нежитлових приміщень та їх використання за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Наявність у позивача доходу, відповідних дозволів на експлуатацію машин і здійснення робіт підвищеної небезпеки, свідчить про фактичне здійснення позивачем діяльності за його КВЕД, а наявність у його власності відповідних нежитлових приміщень у промислових будівлях, призначених для такої діяльності, у сукупності підтверджує їх використання за цільовим призначенням саме позивачем.
1.20 Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
1.21 Відповідачем не надано суду належних доказів, які б однозначно вказували на те, що ОСОБА_1 не використовує належні йому нежитлові приміщення у своїй діяльності за КВЕД 23.70 Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, тобто, у промисловому виробництві. Також відповідачем не надано доказів здійснення позивачем фактичної діяльності за іншою адресою, фіктивності його діяльності або передачу належного йому нерухомого майна в оренду, тощо. 
1.22 Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесених ним податкових повідомлень-рішень щодо оподаткування належних позивачу нежилих приміщень, відмінних від земельної ділянки, а суд першої інстанції, не повністю з`ясувавши обставини справи, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи, що є підставою для скасування судового рішення.
2.2 Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
2.3 Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2664,64 грн. (1211,20 грн. при зверненні до суду першої інстанції відповідно до квитанції №5325-3131-5862-9768 від 22.10.2024 та 1453,44 грн. під час оскарження рішення до суду апеляційної інстанції згідно з квитанцією №0756-3111-9777-8291 від 18.04.2025).
У відповідності до вимог ст. 139 КАС України колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні сорок чотири копійки). 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області:
- №0816596-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 5 315,33 грн. за 2023 рік;
- №0828897-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 17 643,33 грн. за 2023 рік;
- №0984630-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 5 387,92 грн. за 2023 рік;
- №0783155-2410-0625-UA18040190000029215 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 279,17 грн. за 2023 рік.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Тютюнника Юрка 7, ЄДРПОУ 44096781) судовий збір в розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні сорок чотири копійки).
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.