19.05.2026 Справа № 756/4174/26
Унікальний номер 756/4174/26
Номер провадження 2/756/5368/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.
секретар судового засідання - Бондаренко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2026 року позивач Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання платної освітньої послуги № 50-А/2023/ФЛ від 23 вересня 2023 року у розмірі 15840,00 грн., пеню в розмірі 614,36 грн., інфляційні нарахування на заборгованість у сумі 174,24 грн., 3% річних - 65,97 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначають, що 23 вересня 2023 року між сторонами укладений Договір про надання платної освітньої послуги № 50-А/2023/ФЛ для здобувача вищої освіти ОСОБА_2 . Здобувача зараховано на 1 курс очної денної форми навчання за спеціальністю 035 «Філологія». Згідно з умовами Договору та наказами університету, вартість навчання на 2025/2026 навчальний рік встановлена у розмірі 52 800,00 грн, а оплата мала здійснюватися щомісячно в розмірі 5280,00 грн до 10 числа кожного місяця навчального року. 
Наказом від 26 листопада 2025 року № 5068-с ОСОБА_2 відраховано з університету за власним бажанням. Відповідно до п. 8 розділу III Договору, у разі відрахування здобувача до закінчення місяця, витрати університету за цей місяць враховуються як за повний місяць. Відповідач повинна була внести оплату за освітню послугу за період з вересня по листопад 2025 року включно, в загальному розмірі 15840,00 грн., проте оплату не здійснила, внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом.
Рух справи
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 березня 2026 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 19 травня 2026 року.
Від представника позивача 19 травня 2026 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання від 19 травня 2026 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність правових підстав для  задоволення позовних вимог.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що наказом від 17 серпня 2023 року № 3199-с ОСОБА_2 зараховано до КПІ ім. Ігоря Сікорського студенткою 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 035 Філологія за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 
23 вересня 2023 року між КПІ ім. Ігоря Сікорського та ОСОБА_1 укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 50-А/2023/ФЛ для здобувача ОСОБА_2 . 
Відповідно до умов Договору (п. 3 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ) замовник ОСОБА_1 зобов`язалася своєчасно вносити плату за освітню послугу щомісячно до 10 числа включно кожного місяця навчального року у безготівковій формі. На 2025/2026 навчальний рік наказом № НОД/428/25 від 15.05.2025 р. вартість навчання скоригована відповідно до індексу інфляції та склала 52 800,00 грн на рік (5 280,00 грн на місяць). 
Наказом № 5068-с від 26 листопада 2025 року ОСОБА_2 було відраховано з університету за власним бажанням з 26.11.2025 р. 
Згідно з п. 8 розділу III Договору, у разі відрахування здобувача до закінчення певного місяця витрати університету за цей місяцьвраховуються як за повний місяць. Таким чином, відповідач зобов`язана була оплатити послуги за вересень, жовтень та листопад 2025 року, що становить 15 840,00 грн (5 280,00 грн ? 3 місяці). 
Спір між сторонами виник з приводу сплати відповідачем коштів за навчання доньки на виконаня умов договору. 
Нормативне обґрунтування. Застосовані судом норми діючого законодавства.
Згідно частини 3 статті 53 Закону України «Про освіту» - здобувачі освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватись умов договору про надання освітніх послуг.
Згідно частини 6 статті 79 Закону України «Про освіту» - розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором. Договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити її. 
За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Укладений між сторонами Договір № 50-А/2023/ФЛ від 23 вересня 2023 року є цивільно-правовою угодою, що за формою та змістом відповідає загальним вимогам Цивільного кодексу України.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Оскільки факт наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 15840,00 грн підтверджується матеріалами справи і не спростований відповідачем, вимога про її стягнення є законною та обґрунтованою. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Згідно з наданими позивачем розрахунками, які перевірені судом та визнані правильними, сума інфляційного збільшення боргу становить 174,24 грн , а 3% річних - 65,97 грн. 
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16 694,57 грн
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. 
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3328,00 грн.
На підставі ст. 526, 530, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264 265, 268, 273, 280-282, 365 ЦПК України суд, 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» заборгованість за договором про надання платної освітньої послуги № 50-А/2023/ФЛ від 23 вересня 2023 року в загальному розмірі 16694,57 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони справи:
позивач -Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» , ЄДРПОУ 02070921, місце розташування м.Київ, просп.Берестейський, 37;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 19 травня 2026 року.

Суддя І.С. Шролик