Справа № 481/685/26 
Провадж.№ 3/481/168/2026

П О С Т А Н О В А
іменем У К Р А Ї Н И
08.06.2026 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., за участі секретаря с/з Канівець О.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкиУкраїни, проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчитель Софіївського ліцею, 
про притягнення до адміністративної відповідальності 
за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:
До Новобузького районного суду Миколаївської області надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, згідно яких: 29.04.2026 року близько 14:30 год за адресою АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_1 не впускала до спільного домоволодіння свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , чим своїми діями вчинила домашнє насильство економічного характеру, а саме позбавила права користування спільним житлом, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1?ст.173-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 з`явилася та пояснила, що сварка виникла на побутовому ґрунті оскільки колишній чоловік довгий час проживав поза межам їх спільного житла, натомість того дня повернувшись до їх спільного помешкання між ними виник конфлікт, який в подальшому було вирішено, жодного насильства в бік колишнього чоловіка не вчинялося.
Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання з`явився та повідомив що вказаним конфліктом шкоди його психічному здоров`ю завдано не було. Наразі вони з дружиною дійшли спільної мови щодо користуванням та розпорядженням спільним житлом.
Згідно ст.9?КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ч. 1ст. 173-2?КпАП України (у редакції Закону № 3733-IXвід22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024 року) передбачає, що адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого (- ї), яка була завдана потерпілому.
Таким чином, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Така обставина підлягає доведенню належними доказами.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
При цьому слід зазначити, що конфлікт ( зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.
Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.
Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23.
Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту. За відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих, дії особи не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення економічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У матеріалах справи немає доказів, які підтверджують факт домашнього насильства з боку ОСОБА_1 щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_2 . З пояснень сторін слідує, що між ними виникла сварка щодо можливості спільного користування житловим приміщенням, яке належить їм на праві спільної власності. В подальшому останні дійшли згоди що можливого розпорядження спільною нерухомістю. Крім того шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 завдано не було. Інших доказів, які б свідчили про завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілого внаслідок дій ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів та лише фіксує факт правопорушення, проте не є беззаперечним доказом вини особи, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Нормами ч. 2?ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.
Відповідно до конституційного принципу, закріпленого у ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом», належними та допустимими доказами вина останньої не доведена.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі потрібно закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. 
Копія постанови відповідно до ст.285 КУпАП може бути отримана протягом 3-х днів.

Суддя