ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 р.	Справа № 520/20251/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
представника позивача Ващенко Т.Д., 
представника відповідача Свердловської І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.03.26 року по справі № 520/20251/25
за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" 
до  Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у формі порушення норм чинного законодавства про заборону встановлювати економічно необґрунтовані тарифи без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів під час встановлення для КП "Харківводоканал" тарифів з централізованого водопостачання та водовідведення на 2024 та 2025 роки.
- стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь КП "Харківводоканал" збитки від провадження господарської діяльності за період з серпня 2024 року по червень 2025 року на підставі економічно необґрунтованих тарифів для категорії споживачів населення, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, для КП "Харківводоканал" на 2024, 2025 роки у сумі 1070004659, 00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги, позивачем зазначено, що постановою НКРЕКП від 31.07.2024 №1399 відповідач встановив для КП "Харківводоканал" на 2024 рік заплановано збиткові тарифи. В порушення вимог ст. 15 ЗУ "Про ціни та ціноутворення" джерело покриття планових збитків підприємства відповідачем не визначено. Так, населення споживає близько 80% від загального обсягу наданих підприємством послуг, фактично результатом господарської діяльності КП "Харківводоканал" з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з серпня по грудень 2024 року внаслідок дії економічно необгрунтованих тарифів для населення, встановлених Постановою № 1399 є збитки. За результатами розгляду заяви КП "Харківводоканал" про встановлення тарифів від 29.07.2024 №01-01-23/2652-24 НКРЕКПП прийнято постанову від 24.12.2024 №2335, яким встановлено тарифи на 2025 рік і є заплановано збитковими. Зазначає, що при встановленні економічно необгрунтованих тарифів на послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення для населення на 2024 рік Постановою №1399 та на 2025 рік Постановою №2335 відповідачем не визначені джерела для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів, що є прямим порушенням ст. 15 ЗУ "Про ціни та ціноутворення".
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем зазначено, що регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані регулятору законом. Основним завданням регулятора, зокрема є забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обгрунтованими цінами. При встановленні або перегляді тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення НКРЕКП застосовує Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10.03.2016 №302 та процедуру встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджену постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №364. Встановлення Ліцензіатам НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та їх зміна належить до виключних повноважень Регулятора. Вказує, що встановлені Регулятором п. 1 Постанови № 1399 та п. 1 Постанови №2335 тарифи для підприємства не є предметом оскарження та їх розмір не заперечується позивачем.
В судовому засіданні представник позивача просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" є підприємством, яке надає послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення споживачам м. Харкова та 52 населених пунктів Харківської області. Позивач є суб`єктом природних монополій з надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на території Харківської області, має ліцензію на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (додається), видану безстроково Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до Статуту КП "Харківводоканал", з урахуванням норм чинного законодавства, головним джерелом фінансування господарської діяльності Підприємства є тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, які регулюються Державою та встановлюються НКРЕКП.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 31.07.2024 прийнято постанову №1399 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству "Харківводоканал".
Пунктом 1 Постанови №1399, яка набрала чинності з 01.08.2024, Підприємству встановлені тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:
- на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 9,88 грн за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 22,87 грн за 1 куб. м (без ПДВ);
- на централізоване водовідведення: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 5,09 грн за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 14,53 грн за 1 куб. м (без ПДВ).
При встановленні тарифів позивачу враховано Постанову № 502 та установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме: на централізоване водопостачання – 13,36 грн за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення – 7,07 грн за 1 куб. м (без ПДВ).
Також, 24.12.2024 відповідачем прийнято постанову № 2335 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ХАРКІВВОДОКАНАЛ", пунктом 1 якої Підприємству встановлені тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:
1) споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення: на централізоване водопостачання - 14,72 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 6,12 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);
2) споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення: на централізоване водопостачання - 32,50 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення - 15,66 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).
Відповідно до Постанови № 502 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме: на централізоване водопостачання - 13,36 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); на централізоване водовідведення – 7,07 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).
Зазначаючи, що Постановами №1399 та №2335 обмежено дію економічно обґрунтованих тарифів для населення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини в межах даної справи регулюються Законами України "Про природні монополії", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про водовідведення та очищення стічних вод", "Про ціни і ціноутворення".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", НКРЕКП здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, щодо діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).
Дія Закону України "Про ціни і ціноутворення" поширюється, зокрема, на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України (ст. 2).
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", державна цінова політика у сфері діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках реалізується відповідно до законодавства про природні монополії та інших законів України. 
У Законі України "Про природні монополії" визначено принципи державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, серед яких є принцип самоокупності суб`єктів природних монополій. Водночас, цим Законом не врегульовані відносини щодо встановлення державних регульованих цін.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 12 Закону "Про ціни і ціноутворення" державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Необхідно зауважити, що Закони України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" (ст. 10), "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" (ч. 4 статті 17), "Про питну воду та питне водопостачання" (стаття 32), "Про водовідведення та очищення стічних вод" (ст.6 ), Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10.03.2016 №302, Процедура встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджена постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №364 також покладають на Регулятора обов`язок встановлювати для ліцензіатів, у тому числі для позивача, економічно обґрунтовані тарифи.
Крім зазначеного, Законом України "Про ціни та ціноутворення" також визначено гарантії, які надаються суб`єктам господарювання під час державного регулювання цін (ч. 2, ч. 3 ст. 15):
- Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів; 
- установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Визначений у статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" статус Комісії не свідчить, що вона є органом виконавчої влади.
Водночас, відповідно до ст. 4 Закону України "Про природні монополії", державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у статті 5 цього Закону (зокрема і централізованого водопостачання та централізованого водовідведення), здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону з особливостями, встановленими законом. У статті 8 цього Закону зазначено, що предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є, зокрема, ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.
Отже, державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, зокрема встановлення державних регульованих цін (тарифів) здійснюється національними комісіями.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.17 Закону, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого продовжується. 
Пунктом 4 цього Указу постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно: 
1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні;
2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Положеннями статті 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем`єр-міністр України.
Так, 29.04.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №502 "Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану".
Відповідно до пунктів 1 та 2 вказаної постанови, Уряд України вирішив, що протягом дії воєнного стану в Україні, але не раніше завершення поточного опалювального періоду, рекомендувати органам, уповноваженим встановлювати тарифи, не підвищувати тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання), у тому числі тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням альтернативних джерел енергії, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення та застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року. 
Тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, рекомендувати суб`єктам господарювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, ліцензування діяльності яких здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації:
- призупинити виконання погоджених в установленому порядку інвестиційних програм, а кошти, передбачені для зарахування на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, спрямовувати на оплату енергоносіїв та погашення інших зобов`язань для забезпечення стабільної діяльності таких суб`єктів господарювання;
- відтермінувати розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм. Відповідно до пункту 3, Постанова № 502, набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, крім пункту 1, який застосовується з 1 червня 2022 року.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Відповідно до ст. 1 Закону, НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до статті 2 Закону, Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: 1) у сфері енергетики; 2) у сфері комунальних послуг та 3) діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).
Державне регулювання у сферах, визначених у частині першій цієї статті, здійснюється Регулятором відповідно до цього Закону, а також законів України "Про природні монополії", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про енергетичну ефективність", інших актів законодавства, що регулюють відносини у відповідних сферах.
Відповідно до статті 3 Закону, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Також, основними завданнями Регулятора є: забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; інші завдання, передбачені законом.
Відповідно положень до частини 2 статті 5 Закону, під час виконання своїх функцій та повноважень Регулятор діє самостійно у межах, визначених законом. Письмові чи усні вказівки, розпорядження, доручення органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суб`єктів господарювання, політичних партій, громадських об`єднань, професійних спілок чи їх органів, а також інших осіб, які обмежують повноваження членів Регулятора та посадових осіб Регулятора, є незаконним впливом.
Положеннями статті 14 Закону передбачений порядок проведення засідань Регулятора та регулюється положеннями Регламенту. Регулятор на своїх засіданнях крім іншого, розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції, розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків.
Рішення Регулятора вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше чотирьох членів Регулятора, присутніх на засіданні та оформлюється постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.
Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до статті 17 Закону, для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор кім іншого, приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; здійснює визначення умов доступу до товарів (послуг), що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг; забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.
Отже, НКРЕКП є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, шляхом забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами та реалізації цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг. 
При цьому необхідно зазначити, що пунктом 3.5 розділу ІІІ Процедури № 364 передбачено, що НКРЕКП може звернутися до ліцензіата з метою отримання у визначений НКРЕКП строк додаткових письмових обґрунтувань та пояснень щодо наданих матеріалів, які необхідні для підтвердження розрахунків тарифів та вирішення спірних питань, що виникли при розгляді заяви про встановлення тарифів.
Пунктом 12.1 Регламенту НКРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.12.2016 №2133, передбачено, що проекти рішень НКРЕКП з питань встановлення цін (тарифів), крім проектів рішень про встановлення "зеленого" тарифу, схвалення/затвердження інвестиційних програм/інвестиційних складових/планів розвитку/змін до них, підлягають відкритому обговоренню відповідно до Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.06.2017 № 866.
Так, 25.07.2024 на офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, запланованого до проведення 31.07.2024. Серед інших питань, що розглядались у цей день Регулятором також включено питання (в порядку денному під номером 20) "Про прийняття постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ХАРКІВВОДОКАНАЛ" (крім населення) (https://www.nerc.gov.ua/agendas/31-lipnya-2024-roku-vidbudetsya-zasidannya-nkrekp.)
Також, на веб-сайті НКРЕКП розміщені матеріали до засідання на 31.07.2024, зокрема розміщено обґрунтування та проект постанови №1399 (https://www.nerc.gov.ua/materials/materiali-do-zasidannya-31072024).
Матеріалами справи підтверджено, що зауважень та пропозицій щодо проєкту постанови від КП "ХАРКІВВОДОКАНАЛ" та заінтересованих осіб до НКРЕКП не надходило.
31.07.2024 відповідачем прийнято постанову №1399 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству "Харківводоканал".
Пунктом 1 Постанови №1399, яка набрала чинності з 01.08.2024, Підприємству встановлені тарифи зі структурою, наведеною в додатку до постанови:
- на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 9,88 грн за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 22,87 грн за 1 куб. м (без ПДВ);
- на централізоване водовідведення: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 5,09 грн за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 14,53 грн за 1 куб. м (без ПДВ).
При встановленні тарифів позивачу враховано Постанову № 502 та установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме: на централізоване водопостачання - 13,36 грн за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення – 7,07 грн за 1 куб. м (без ПДВ).
Надалі, постанова №1399 втратила чинність на підставі прийняття Регулятором постанови №2335 від 24.12.2024 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ХАРКІВВОДОКАНАЛ", яка набрала чинності з 01.01.2025. 
18.12.2024 на офіційному веб-сайті НКРЕКП оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, запланованого до проведення 24.12.2024. Серед інших питань, що розглядались у цей день Регулятором також включено питання (в порядку денному під номером 30) "Про прийняття постанов НКРЕКП щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення", позивач був зазначений серед списку ліцензіатів (https://www.nerc.gov.ua/agendas/24-grudnya-2024-roku-vidbudetsya-zasidannya-nkrekp).
Також, на веб-сайті НКРЕКП розміщені матеріали до засідання на 24.12.2024, зокрема розміщено і обґрунтування та проект постанови №2335 (https://www.nerc.gov.ua/materials/materiali-do-zasidannya-24122024).
Подання зауважень та пропозицій до проекту постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ХАРКІВВОДОКАНАЛ" на 2025 рік (лист від 13.12.2024 вих. № 01- 01023/5075-24) розглянуті відповідачем, що підтверджується таблицею узгодження позицій до проектів постанов НКРЕКП. Зокрема, у пункті 21 таблиці зафіксовано зауваження позивача, а також відповідну реакцію та висновки НКРЕКП щодо його врахування чи обґрунтованого відхилення. Таким чином, відповідачем дотримано вимоги Порядку № 302.
Також, 24.12.2024 відповідачем прийнято постанову № 2335 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "ХАРКІВВОДОКАНАЛ", пунктом 1 якої підприємству встановлені тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:
1) споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення:
- на централізоване водопостачання – 14,72 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення – 6,12 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);
2) споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого
- водопостачання та водовідведення:
- на централізоване водопостачання – 32,50 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення – 15,66 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).
Відповідно до Постанови № 502 установлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме:
- на централізоване водопостачання – 13,36 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);
- на централізоване водовідведення – 7,07 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).
Відтак, підпункт 2 пункту 1 постанов №1399 та №2335 не передбачає поділу споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водовідведення, на групи чи категорії, оскільки встановлені ним тарифи сформовані за єдиним механізмом, визначеним Порядком № 302 та Процедурою № 364, з урахуванням вимог частини третьої статті 32 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та абзацу третього частини першої статті 6 Закону України "Про водовідведення та очищення стічних вод" щодо їх економічної обґрунтованості.
Апелянт вказує, що пунктом 1 Постанови №1399 та пунктом 1 Постанови №2335 встановлені економічно обгрунтовані тарифи, однак пунктами 2 вказаних постанов застосовано тарифи на рівні, що застосовувались станом на 24.02.2022, тобто є збитковими. Всупереч вимог ст. 15 ЗУ "Про ціни та ціноутворення", відповідачем не визначено джерел для відшкодування різниці між економічно обгрунтованими витратами та тарифами економічно необгрунтованими.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про ціни та ціноутворення", Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.
Представник позивача як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив факт того, що п. 1 Постанови №1399 та п. 1 Постанови №2335 є економічно обгрунтованими. З цього приводу колегія суддів зазначає, що затверджені вказаними пунктами тарифи повністю відповідають реальним та економічно обґрунтованим витратам суб`єкта господарювання, у відповідача були відсутні правові підстави для застосування норм статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення". 
Також, ч. 2 ст. 15 Закону вказано, що установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Аналізуючи зміст наведеної правової норми у взаємозв`язку з обставинами цієї справи, колегія суддів зазначає, що за наявності чинних, не скасованих у встановленому законом порядку Постанов №1399 та №2335, базові тарифи у пунктах 1 яких визнані самим апелянтом економічно обґрунтованими, правові підстави для констатації порушення відповідачем вимог статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення" у межах цього спору відсутні.
Тобто, питання перегляду тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, а також оцінка їх економічної обґрунтованості, що зафіксовані в прийнятих відповідачем Постановах, не можуть бути предметом дослідження у цьому провадженні, оскільки така правова оцінка надається судом виключно в межах розгляду окремої справи щодо оскарження зазначених нормативно-правових актів у судовому порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про вчинення Регулятором протиправних дій в частині обмежень дії тарифів для населення, встановлених для КП "Харківводоканал" п. 2 Постанови №1399 та п. 2 Постанови №2335 не є обгрунтованими та не підтверджується встановленими обставинами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.
Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 по справі № 520/20251/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 25.05.2026 року