П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року місто Київ
справа №761/46131/24провадження № 22-ц/824/2176/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 

сторони:
позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»
відповідач -  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал»
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Мальцева Д.О.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач ТОВ «Кредит Капітал» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 462541 від 24.10.2022 в розмірі 41300 грн. та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 462541, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, разом з тим відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.
01.02.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали Договір факторингу № 01022024-1. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 462541 від 24.10.2022.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить: 41300 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн.; заборгованості за відсотками - 36300 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2025 у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» - Сироватка С.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Вважає, оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність та розмір заборгованості.
У свою чергу відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості за відсотками, що підтверджує факт часткового виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме - погашення частини нарахованих процентів. Отже, це свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору, отримання кредитних коштів та наявності заборгованості.
Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідача заборгованості. Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання ні перед первісним кредитором (ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»), ні перед новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.05.2026 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що 24.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 462541, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно п. 1.1. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 462541, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства.
Згідно п. 1.4. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 462541, строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 дні. 
01.02.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики №01022024-1 р., що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт видачі відповідачу кредитних коштів за Договором №462541 від 24.10.2022 в розмірі 41300 грн., зокрема доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості.
Розрахунок заборгованості, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним, допустимим та достатнім доказом наявності та розміру заборгованості, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується. При цьому, його правильність з наданих до матеріалів справи доказів неможливо перевірити.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може колегія суддів, виходячи з наведеного.
Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із с статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постановах Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором
Установлено, що 01.02.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики.
До позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024-1 із зазначенням інформації щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 24.10.2022 № 462541 з періодом дії з 24.10.2022 по 19.10.2023 на суму залишку по тілу кредиту 5000 грн., залишку по відсоткам на суму 36300 грн., що в загальному складає суму 41300 грн., платіжну інструкцію до договору про відступлення права вимоги, копію акту приймання - передачі реєстру боржників до цього ж договору.
Враховуючи наведене, надані докази в сукупності, а також витяг з реєстру боржників, засвідчений підписом та печаткою уповноваженою особою первісного кредитора та позивача - є належним та допустимим доказом на підтвердження права вимоги позивача до боржника, а тому наявні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув права вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Протилежного судом не встановлено та відповідачем не спростовується.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей такого договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також установлено, що 24.10.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4625411, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором
Цей договір підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Колегія суддів звертає увагу, що дійсно, позивачем не надано банківської виписки, що з урахування правових висновків Верховного Суду є належним та допустим доказом на підтвердження факту перерахування коштів, проте, в свою чергу, на спростування висновків суду першої інстанції, відповідач не скористався своїм правом подати відзив та спростувати позовні вимоги, надавши таку виписку, зважаючи на те, що для ОСОБА_1 відсутні обмеження для її отримання з банку (позивач може отримати виписку з банку тільки на підставі ухвали суду).
Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПУ України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.
Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.
Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).
У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім того, оскільки позивач не є первісним кредитором, відтак і надати інші документи, зокрема і банківську виписку про перерахування коштів, не вбачається можливим, а тому висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту виконання первісним кредитором свого зобов`язання є помилковими.
На підтвердження виконання обов`язку первісного кредитора ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», позивачем надано лист платіжного оператора ТОВ «Пейтек від 30.10.2024 згідно договору з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» № 03052022-1 від 03.05.2022 про організацію переказу коштів, про завершення платіжної операції наступного змісту: сума 5000 грн; дата 24.10.2022; номер трансакції в системі, банк - екваєр АТ «ПУМБ: маска картки НОМЕР_1 . Лист підписаний директором ТОВ «Пейтек», засвідчений печаткою та з урахуванням обставим цієї справи є належним доказом на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом установлено, що сума кредиту складає 5000 грн. (п. 1.3 договору), строк кредиту 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів (п.1.4 договору), тип процентної ставки - фіксована - стандартна 2,2 % (п.1.5,1.5.1 договору), кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 (п.2.1 договору) (а.с.29-32).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач тричі (03.11.2022, 13.11.2022 та 23.11.2022) погашав заборгованість на загальну суму 3300 грн.
Враховуючи наведене, за умовами договору заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає суму 5000 грн., за відсотками 36 850 грн. (40150 грн. - 3300 грн.), що разом складає суму 41850 грн. Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, а позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 41 300 грн., що є меншою ніж визначена договором, колегія суддів вважає, що саме заявлена позивачем сума і підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал».
Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами частини 1 статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись статей 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2022 року № 462541 в загальному розмірі 41 300 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками - 36 300 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн. та апеляційної скарги в сумі 3633,60 грн., що в загальному складає суму 6056 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус